Nordlysiagttagelserne i Trondhjem. 19170 
stedeværelse. Disse medvirkende faktorer, hvis betydning 
for nordlysenes hyppighed jeg nu skal gjøre nogle bemærk- 
ninger om’ er maanelyset og skymængden. 
Da maanens lys tildeles vor planet i udprægede, meget 
begrændsede og sig hyppigt gjentagende perioder, er det 
klart, at dets indflydelse paa nordlysets synlige optræden 
vil give sig til kjende paa en saadan maade, at ogsaa dette, 
hvad hyppigheden angaar, optræder periodisk. Men nord- 
lysets periodicitet staar naturligvis i omvendt forhold til 
maanelysets, saaledes at vi ved stærkt maaneskin har slet 
ingen eller høist sjeldent nordlys, medens den maanemørke 
tid er disses mest «glimrende» tid. 
I hosføiede tabel IT er nordlysene fra tidsrummet 1882— 
83 til 1887—88 grupperede inden de respektive maaneskifter, 
da de optraadte (se s. 118). 
Af denne tabel sees det særdeles tydeligt, at nordlysene 
har en udpræget periodicitet som følge af maanelysets ind- 
flydelse. Et blik paa de rubrikker, der indehoider summerne 
for de forskjellige maaneskifter, vil give et begreb om denne 
indflydelses styrke. Vi ser saaledes, hvad hovedresultatet 
angaar, at de nordlys, der optræder i den maanemørke tid, 
d. v. s. i tiden fra sidste kvarter til første, altsaa omkring 
nymaane, udgjør af samtlige ikke mindre end 69.31 pet., 
hvorimod de i den maanelyse tid, d. e. omkring fuldmaane, 
optrædende alene udgjør 30.69 pet. af samtlige nordlys. Naar 
der ikke er maaneskin, optræder der altsaa godt og vel dob- 
belt saa mange nordlys, som der gjør i den tid, maanen op- 
lyser nætterne. 
Ogsaa i hensyn paa, hvad der før er sagt om de to 
maksima, høst og vaar, er tabel I] oplysende. Værdierne 
i rubrikken for totalsummerne, og end mere værdierne i den 
for summerne omkring nymaane, godtgjør, at november og 
marts er de nordlysrigeste maaneder. 
For end yderligere at anskueliggjøre saavel nordlysets 
