124 M. K. Häkonson-Hansen. 
digheder ved nordlysets optræden i hoi grad gjør det van- 
skeligt baade at komme paa spor efter lovene for dets op- 
staaen og udvikling og at fiksere den enkelte form saa be- 
stemt, at man med denne som paalideligt objekt kan føre 
granskningen ind paa gjenveie for des hurtigere at vinde 
terræn for en holdbar theori. | 
For blot at faa nogen oversigt over den rige formveksel 
hos nordlyset, begyndte jeg for tre aar tilbage at samle ma- 
teriale til en statistik over former. De nu foreliggende iagt- 
tagelser i denne retning er saaledes rigtignok endnu for faa 
til paa dem at bygge nogen slags anskuelser. Jeg skal der- 
for her blot forelægge faktum uden drøftelse. 
Under bestræbelsen for at gribe de hovedformer, nord- 
lysene som oftest viser sig i, er jeg omsider bleven staaende 
ved et antal af 12 saadanne. Disse former har jeg igjen 
grupperet i to afdelinger, eftersom de optræder selvstændigt, 
eller de afhænger af andre meteorologiske omstændigheder. 
Idet jeg forøvrigt henviser til nedenstaaende tabel VIII, 
skal jeg føie til, at de selvstændige former er ordnede med 
hensyn til fuldkommenhed i udvikling, saaledes at kronen, 
som alene forekommer hos de mest udviklede nordlys, staar 
først, medens det lysende segment, der er det begyn- 
dende nordlys, staar sidst. For de afhængige nordlysformer 
er det naturligvis ikke muligt at bestemme nogen saadan 
orden (se side 125). 
Udtrykt i procenter, viser tallene i denne tabel, at de for- 
mer, hvori nordlyset hyppigst optræder, er først og fremsti for- 
men som brudstykker, seede mellem skyerne og gjennem 
skysprækker, dernæst som et lysende segment, hvilende 
paa horizonten i nord, og endelig som spredte bundter af 
straaler, der gjerne er forgjængere for kronen, men sjeld- 
nere kommer saa langt som til at danne denne. Sjeldnest 
er jagttaget nordlysbolger, der som oftest afhænger af, 
