178 G. O. Sars. 
erholder Integumenterne den fornødne Fasthed, og man ser 
nu det lille Dyr ved kraftige Bøininger af Bagkroppen at 
springe baglænds om fra Sted til Sted paa fuldkommen 
samme Vis som det voxne Dyr. Der er ingen Vanskelig- 
hed forbunden med i dette Stadium at gjenkjende en ung 
Gralathea, og ved nøiere Eftersyn lader endog Arten sig 
temmelig sikkert bestemme efter Pandehornets og 1ste Fod- 
pars Form. Dyret er endnu halvt gjennemsigtigt med et 
svagt rødligt Skjær og oversaaet med smaa gule og røde 
Pegmentpletter.  Øinene er endnu uforholdsmæssig store og 
tykke, og det enkle Øie tydelig bemærkeligt mellem deres Rod. 
Gen. Munida, Leach. 
Denne Slægt staar som bekjendt meget nær Galathea, 
fra hvilken den væsentlig kun skiller sig ved de stærkt 
forlængede Gribefødder og ved en anden Form af Pande- 
hornet. Ved vore Kyster forekommer 3 herhen hørende 
Arter, nemlig M. Rondeletii Bell, M. rugosa Fabr. og M. 
tenuimana G. O. Sars, der alle viser en meget lignende Habitus. 
Det tør nu være af adskillig Interesse at faa nærmere Rede 
paa, hvorvidt ogsaa Larveudviklingen skiller sig fra samme 
hos Galathea. Jeg har i den Anledning noiere undersøgt 
Larverne af en af vore Arter, nemlig 
Munida rugosa, Fabr. 
(Tab. 6). 
Larverne af denne Form har allerede lenge været mig 
bekjendte. da de baade udmærker sig: ved sin betydelige Stør- 
relse og ved de ualmindelig stærkt unviklede Balancer- 
apparater, der giver dem et meget eiendommeligt Udseende. 
Først forholdsvis sent er det imidlertid lykkets mig med 
