204 I H.L. Vogt. 
serpentin, *) og dels granulit *, som efter min opfatning har 
samme geologiske genesis som de omgivende skifere. 
De vigtigste skifere er lerglimmerskifer, grønne og glin- 
sende skifere, glimmerskifer, dioritiske skifere m. m., — de 
fleste jævnlig med smale kvartsrænder eller smaa kvarts- 
nyrer; etsteds, nemlig ved Husum, et par kilom. VNV. for 
Foldalens hovedgrube, træffer man ogsaa glimmerrig kalk- 
sten, i veksel med kalkførende glimmerskifer (efter Kjerulf). 
Granulit forefinder man først og fremst i et megtigt 
lag fra Grimsdalen grube i VSV. via Knutshovd og Fol- 
dalens hovedgrube til Haanæskletten og endnu betydelig 
længer mod ONO., af længde inden kartets omraade ca. 18 
kilom. og med fortsættelsen mod ONO. (efter den geol. under- 
søgelses karter) ialt ca. 25 kilom. Megtigheden i egnen 
omkring Foldalens hovedgrube er, naar de indleiede skifere 
medregnes, ca. 1300 m.; mod VSV. smalner granuliten stærkt 
ind, saa mægtigheden ved Grimsdalens grube ikke engang er 
100 m. (se forøvrigt profilerne, fig. 2,vI og 9). —- Desuden op- 
træder der mindre lag og linser af granulit og granulitlig- 
nende skifer ved Godthaab og Juliane Marie grubefelt og 
paa flere andre steder. 
Foldalens granulit er en stærkt vekslende bergart, be- 
staaende oftest af fingrynet kvarts og orthoklas & oligoklas 
med forholdsvis store individer af hornblende; videre antræffes 
temmelig jævnlig muscovit og granat samt ikke fuldt saa 
hyppig lidt disthen. sjeldnere biotit, endelig svovlkis, mag- 
netit, titanit osv. og som sekundærdannelser zoisit, clorit, 
kalkspath osv. — Bergarten ligger overalt i udprægede lag 
eller skikt, hvert enkelt med bestemt petrografisk karakter. 
Allerede for blotte øie kan saaledes afgjøres, at enkelte 
1) Serpentinens geologiske stilling er usikker. 
?) Denne bergart, som oprindelig (1857) af Th. Kjerulf betegnedes 
som syenit og senere som granulit, ansaa han at være eruptiv. 
