208 I. H. L. Vogt. 
Muscovit er ogsaa altid tilstede, om end i mindre frem- 
trædende mængde; de smaa blade ligger som indesiutninger 
ı kvartsen og feldspathen, med god krystallographisk be- 
grænsning efter OP og ofte ogsaa efter vertikalzonens 
flader. 
Af grundmassens bestanddele vil vi først omtale plagio- 
klasen (— altid oligoklas —), som undertiden optræder i 
lidt større krystaller (størrelse indtil ca. 2 mm.) med antyd- 
ning til idiomorph kontur lige over for kvartsen og ortho- 
klasen; oftest spiller den dog nøiagtig samme rolle som 
disse to mineraler. — Kvarts er i procentisk henseende 
granulitens vigtigste mineral, særlig prævalerer den altid 
fremfor orthoklasen. Ingen af disse viser nogensinde idio- 
morph begrænsning, men optræder kun i smaa uregelmæs- 
sige korn, som uden orden er blandede intimt med hinanden. 
— Baade hos kvartsen og feldspatherne ser man ofte undu- 
løs udslukning. 
Videre maa bemærkes, at mikroklin, — som Lehmann 
ikke har kunnet paavise hos de sachsiske, derimod vistnok hos 
de bøhmiske og bairiske granuliter, — synes at mangle 
fuldstændig i Foldals-granuliten. — 
Krystallisationsserien hos den vanlige Foldals-granulit 
er: 1) Rutil, zirkon, titanit, jernglans, magnetit, svovlkis, 
— 2a) granat, disthen, 2b) hornblende, muscovit, — 3) oli- 
goklas, orthoklas, kvarts. 
I enkelte skikt er hornblenden aldeles eller næsten i 
sin helhed forsvunden og isteden indgaar en hel del biotit, 
ved siden af muscoviten; samtidig er gehalten paa orthoklas, 
derimod ikke paa oligoklas, trængt tilbage, medens omvendt 
kvartsen er 1 voxende; granat er fremdeles tilstede, som 
ellers. — Denne bergart kan nærmest benævnes oie-kvarts- 
skifer; da den optræder temmelig underordnet, er den paa 
kartet ikke holdt ud for sig, men slaaet sammen med gra- 
nuliten. 
