Norske ertsforekomster. 213 
videre Knutshovd skjærp og flere ikke nævneværdige smaa- 
skjærp. — Af disse optræder Foldalens hovedfelt, Knuts- 
hovd skjærp og Grimsdalens grube i skifer, indlagret i den 
store granulit-zone, de to øvrige gruber derimod i den van- 
lige skifer. 
Foldalens hovedfelt. Som det fremgaar af profil fig. 2,111, 
dels ogsaa af kartskitsen, fig. 4 og profil, fig. 3, har man 
her nederst i det hængende skifer, — derpaa granulit (mæg- 
tighed ca. 700 m.), — saa skifer (m&gtighed ca. 180 m.), — 
derpaa selve ertszonen, — paany skifer (ca. 60 m.), — gra- 
nulit (ca. 400 m.), og overst i det hængende tilslut skifer. 
— Man kjender her en hel del isolerede, leieformigt optræ- 
dende kispartier, som dels ligger paa nølagtig samme skifer- 
niveau, dels paa ganske nærliggende niveauer, kun adskilte 
ved mellemliggende skiferlag af mægtighed neppe over ca. 
30 m, — nemlig, idet vi begynder i ONO og gaar mod VSV 
(efr. kartskitsen, fig. 4): 
Lars Aasen skjærp, aldeles ee 
Lillegruben. 
Selve hovedleiet. 
Bjørn leiested, i det hængende (se profil fig. 3). 
I Langorten mellem hovedleiet og Lillegruben opfaret 
2 kispartier (IK og GH paa fig. 8). 
Kisparti CD og EF i øvre stoll. 
Nyere Bjørn skjærp og Morten Mortensens grube, VSV 
for øvre stolls dagmunding. — Endnu længer mod VSV er 
marken aldeles tildækket; der kan følgelig her baade være 
store og smaa forekomster, som ikke giver sig tilkjende 
dagen. 
Afstanden, regnet efter strøget, mellem M. Mortensens 
grube (længst mod VSV) og Lillegruben (mod ONO) ér tem- 
melig nøiagtig 800 m.; medregnes det uvæsentlige Lars 
Aasen skjærp, faar kisfeltet en længde paa 1 kilom. 
