216 Ta 186 10, Wo 
bøininger, -- at kisen i det hele og store har linseform, 
idet den er tykkest paa midten med nogenlunde jævn af- 
smalning mod begge ender, — men at der dog: i linsens centrale 
del er en hel del ujævnheder i tykkelsen, idet kisen snart 
svulmer stærkt ud, snart trækker sig noget sammen. Inde i 
den midtre del synker mægtigheden ikke under 3 m., gaar 
omvendt leilighedsvis op til 12—13 m). — Afstanden mel- 
lern de to punkter mod ONO og VSV, hvor mægtigheden 
gaar ned under 1.6 m., er 221 m., og den midlere megtighed 
i denne længde er 457 m.;?) dette parti betegner vi for 
kortheds skyld som hovedleiets kjærneparti. 
Længden af kjærnepartiets kis med mægtighed inden 
bestemte grænser kan “efter skjøn, i henhold til maalingerne 
sættes til: 
Mægtighed inden visse enge 
greenser : 
Mellem 1.6 og 2 m.ca. 5 m. 
DO = BH Obs By » 
may = QUO) Sy OS 
3.0 — 40 » |» 81 » 
4.0 — 50 > >) AT > 
9.08.60. > HAT > 
6.0 — 8.0 » |» 13 » 
8.0 — 10.0 » |» 11 » 
og derover 
Middel 4.57 m. i 221 m.s længde. 
1) Kisens megtigste parti ligger ved og særlig lidt øst for Elisabeth 
skakt (den østligste af de to skakter); denne blev ødelagt ved ilde- 
brand omkring 1835, senere har partiet her ikke været under 
arbeide. 
*) Bestemt ved at summere sammen de enkelte firkanter, hvori tver- 
snittet ved maalingerne blev opdelte, og senere dividere det sam- 
lede tversnit (1011 m?) med længden. 
