220 I. H. L. Vogt. 
lere mægtighed af kjærnepartiet kan sættes til resp. 220 og 4.5 
m. (lavt regnet). Udstrækningen efter faldet fra dagen til 
den projekterede grundstoll er ca. 175 m. (ligeledes lavt 
regnet), — kubikindholdet altsaa 173.250 m°. Gaar vi ud 
fra, at kisen med samme midlere længde og mægtighed fort- 
sætter 175 m. under grsndstollen, faar vi ogsaa her samme 
kisvolum, — sum altsaa 346.500 m°., svarende til 1.351.320 
tons kis. Heraf er tidligere udbrudt ca. 300.000 tons (lavt 
regnet 250.000, høit regnet 350.000 tons), — tilbage staar 
altsaa omkring 1 million tons. — I denne beregning er ikke 
taget hensyn til Lillegruben, Bjørn leiested, kispartierne 
1 og udenfor øvre stoll, hvilke tilsammen 1 alle fald maa 
føre flere 100.000 tons. 
Man kan af disse tal se, at der oprindelig i Foldalens 
hovedfelt blev afsat mindst med rundt tal 1.5 million tons 
kis, — muligens meget mere, idet der kan forefindes baade 
store og smaa kispartier, som endnu er aldeles ukjendte. 
Nøiere om beregning af kisbeholdningen se Sth. Prp. No. 
43, 1889. 
Foldalskisens beskaffenhed. — Som man kan overbevise sig 
om ved at gaa omkring i gruberne, og som det ogsaa frem- 
gaar af den ældre driftstatistik *), bestaar kisleierne i Fol- 
dalens hovedfelt for den allervæsentligste del af næsten 
ganske ren malm; «graaberg» (granulit, ren og kissprængt 
skifer) antræffes forholdsvis sjelden. — I hovedleiets kjærne- 
parti kan temmelig neiagtig paaregnes: 
90% samlet kis (forskjellig slags kismalme og smel- 
temalm). 
10% granulit, skifer og svovlfattig kis. 
FA 
— 
Efter nøiagtig statistik blev der ved driften i 1830—44 af alt det ud- 
. brudte som kjærnekis og kobbermalm udskeidet 88.7 °/o (Sindings 
beregning i befaringsprotokollen, 1848) eller 89.27 °/o (sammes op- 
gave i Bergmanden, 1847); resten bestod for en del af «vaskis». 
