226 Tb 186 Ib, Most. 
leieformige, ikke optrædende som overskjærende gange, kan 
sluttes af observationer i gruben og af de ældre beretnin- 
ger. Hvor kobberkis optræder i større og renere klumper, 
er malmen gjerne ledsaget af forholdsvis meget kvarts, —: 
paa samme maade som ved vore øvrige kisforekomster, — samt 
undertiden af noget magnetkis. | 
Ved den tidligere drift har man, 1 alle fald efter 1807, 
gjennemgaaende udskeidet for sig en del kobbermalm, med 
større kobbergehalt end hos den vanlige kis. Efter Sin- 
dings tidligere omtalte statistik for 1830—44 fik man 
saaledes 1 de nævnte aar i middel af alt det udskudte 
4.72 °/o kobbermalm, som han antog holdt 49% udbragt gar- 
kobber, og i perioden 1807—27 skal man have faaet for- 
holdsvis endnu mere kobbermalm. 
Hos den vanlige kismalm veksler kobbergehalten, som 
analyserækkerne udviser, temmelig stærkt; middelgehalten 
kan sandsynligvis sættes til 2 à 2.25 °/o — Vaskisens kob- 
bergehalt derimod er kun ca. 0.3—0.6 °/o*) 
I tlere gamle beretninger fremholdes, at malmens mid- 
lere kobbergehalt skal tiltage mod dybet; dette er vel for- 
øvrigt tvivlsomt. 
Zinkgehalten. De tleste norske kisforekomster fører en 
del zinkblende indblandet i malmen, oftest eller altid paa 
den vis, at man kan holde ud fra hinanden enkelte for- 
holdsvis zinkblende-rige skikt. Ved Foldalen er zinkblende- 
mængden temmelig liden, meget mindre end ved fex. Vigs- 
næs og Arvedals grube, Røros; den midlere zinkgehalt kan 
sandsynligvis sættes til lidt under 2. 
Blygehalten er saavel ved Foldalen som ved de fleste øvrige 
norske kisforekomster aldeles forsvindende, 
*) Ogsaa ved de øvrige norske kisforekomster udmærker tilsvarende 
stærkt finkornig og usædvanlig krystallinsk udviklet kis sig ved 
liden kobbergehalt. 
