240 | TI. HE. Vogt. 
nede i skiferrækken. Der kan følgelig her ikke være 
nogen ledende traad at finde i kisen. 
Under mit arbeide for den «geologiske undersøgelse» 
(sommeren 1888) i den søndre del af Guldalen har jeg, ved 
at optage en serie parallel-profiler,*) havt anledning til at 
overbevise mig om, at samtlige i det nævnte distrikt op- 
trædende skiferafdelinger, — nemlig Rorosskiferne (fra 
Røros til omkring Reitan station), de stærkt metamorfiske 
dioritiske skifere og hornblendeskifere m. m. (mellem Reitan 
og Eidet) og øverst i skiferrækken Gulaskiferne (her navn- 
lig brun glimmerskifer, med disthen, andalusit m. m.) — 
fører kisforekomster, og at man selv inden hver enkelt af- 
deling har kis paa forskjellige niveauer. — Skulde forestil- 
lingen om en pyrit-formation bibeholdes, maatte altsaa heri 
indbefattes omtrent hele det Trondhjem'ske skiferkomplex, 
9: berettigelsen af den specielle benævnelse vilde blive rent 
illusorisk. Forøvrigt synes enkelte skifere (nemlig Røros- 
skiferne, de ældste i rækken) at udmærke sig ved forholds- 
vis noget større rigdom paa kisforekomster end de andre. 
Vi bliver altsaa staaende ved den opfatning, at kisen 
er bleven afsat, altid under nogenlunde ens chemiske og 
fysiske betingelser, paa en hel del forskjellige stadier under 
sedimentationen af omtrent den hele skiferformation; kun 
undtagelsesvis finder vi, at enkelte lokale rækker, — fex. 
inden Foldals-feltet hovedforekomsten, Knutshovd og Grims- 
dalen, i de søndre del af Guldalen Muggruben (?), Killing- 
dals grube, Menna gruber, Guldalsgruberne, Kjøli, paa 
Varaldsøen Valaheien, Nygruben, Sandviksfjeld, Hisdalen, 
— er af omtrent samme alder. 
Tilslut kommer spørgsmaalene: hvorledes gik kis-afsæt- 
ningen for sig? — og hvorfra skrev sig oprindelig de ko- 
*) Disse vil senere blive offentliggjorte. 
