Norske ertsforekomster. 253 
Om aarsagerne til kjærnedannelsen foreligger der alle- 
rede en temmelig omstændelig literatur.*) — De kjends- 
gjerninger, man maa tage med i betragtning, naar fenome- 
net skal forklares, er i korthed: kjærnedannelse finder altid 
sted, om end ofte i ringe udstrækning, ved røstning af kob- 
bersulfid-ertser, som er opblandede med svovlkis eller mag- 
netkis, ligegyldig hvilken af disse to (altsaa kan den svovl- 
mængde, som afdestilleres ved opvarmning af svovlkis, ikke 
udøve nogen indflydelse); ikke alene kobbergehalten, men 
ogsaa nikkelgehalten (se herom i det paafølgende arbeide 
1 Archiv for mathem. og naturv., af cand. min. C. Riiber) 
koncentreres indadtil, medens omvendt jernmængden delvis 
vandrer udover mod overfladen af stykkerne,**) og kobber 
(og nikkel) optræder i det endelige produkt fortrinsvis som 
snlfid, jernet fortrinsvis som oxyd; koncentrationen gaar 
for sig zonevis; kjærnedannelsen finder sted, — efter hvad 
jeg selv gjentagne gange har havt anledning til at iagt- 
tage ved Røros, — ogsaa ved de malmstykker, som ligger 
nær overfladen af røsthobene, og som har været udsatte 
for saa lav temperatur, at jernoxyd-skorpen er jordagtig 
og kirsebærrød, ikke krystallinsk og sort; koncentrationen 
synes altsaa at maatte kunne gaa for sig ved en temperatur. 
som ligger under kobber- og nikkel-sulfidernes smeltepunkt. 
Den nærmest liggende forklaringsgrund, — som i væ- 
sentlige punkter stemmer overens med den allerede af 
Plattner angivne, — synes at være følgende: Eftersom 
rostningen skrider frem, finder der sted en zonevis oxyda- 
*) vy. Lürzer, Tunners Jahrb. 1853, pag. 339, — 1854, pag. 242. 
— Berg- und hüttenm. Zeit. 1853, pag. 440. 
C. F. Plattner. Die metallurgischen Röstprocesse. 1856, pag. 
189—199. Videre literaturfortegnelse i Plattners og B. Kerls 
lærebøger. 
**) Hvorledes det forholder sig med de øvrige metaller, er ikke sik- 
kert paavist. 
