262 TEE Vogt: 
1.944 gr. FeO og 3.35 gr. SO,., — altsaa pr. liter ca. 
0.20 à 0.22 gr. Cu og ca. 2.3 à 3.0 gr. Fe, hvoraf for fæld- 
ningen omtrent lige meget som oxyd og- oxydul-sulfat. 
Ved fældningen blev jernoxydsulfatet reduceret til 
oxydulsulfat under udskillelse af svovl; endvidere afsatte 
der sig betydelige mængder af basisk oxydsulfat, — felgen 
var, at bundfaldet paa langt nær ikke kom til at bestaa 
alene af CuS, men at man fik et temmeligt urent produkt. 
Det vaade bundfald blev, — efter dekantation og filtration, 
— for videre behandling torret og svandt derved i vægt 
ind til ca. trediedelen. 
Analyser af det fældte gods: 
Utørret . . . . 277— 5:34 %/o kobber 
Tuftterret) PL 8:89 254800, => 
Tørret i blypande 14.12—14.92 % » 
Den midlere gehalt i det tørrede gods regnedes til 
omkring 20 °/o kobber. 
For at spare ind paa den svovlvandstof-mængde, som 
medgik til reduktion af jernoxydsulfatet, og for at undgaa 
forurensningerne af svovl og basisk jernoxydsulfat, blev det 
i 1870 foreslaaet at lede SO, ind i luden før fældningen; 
planen blev dog ikke realiseret. 
Bundfaldet blev dels først rostet (i Hammeovn) og se. 
nere extraheret paa kobbervitriol, dels gik det direkte, 
sammen med røstet skjærsten fra kobbermalmen, til smelt- 
ning paa sortkobber, som senere garedes paa herd. 
Det gamle skrov gav, som tidligere omtalt, ved lud- 
ningen °/s å 3/4 % garkobber; rimeligvis udvandt man, som 
ved tilsvarende extraktioner i udlandet, fex. i Huelva-distrik- 
tet, kun halvdelen af den totale kobbergehalt. 
Om driftsudgifterne og det økonomiske resultat. — Som 
det paa forhaand kan skjønnes, har det økonomiske udbytte 
ved driften af Foldalens kobberfattige kis, hvor endog paa 
