Norske ertsforekomster. 265 
det lavere arbeidspriser, lidt mindre. Salgsprisen var sam- 
tidig indtil ca. 1845 oftest lidt, om end kun ganske lidet 
høiere end produktionsprisen; driften gik antagelig hver- 
ken med tab eller gevinst, nærmest med tab, da der vel 
neppe blev noget tilovers til forrentning og nye anlæg. — 
Da kobberprisen var i synkende i slutten af 1840-aarene, 
og da Røros verk rundt omkring centralstedet Røros havde 
flere meget mere lennende gruber, fandt man i 1848, at 
driften ved Foldal burde indstilles. 
I de første aar, indtil ca. 1860, efter indførelsen af ex- 
traktionsarbeidet, medens man endnu havde nok forraad i 
de gamle skrovhauge, faldt kobberet forholdsvis billig; pro- 
duktionsprisen var ca. 20 Spd. lavere pr. sk® end før (alt- 
saa sandsynligvis ca. kr. 1150 pr. ton), og da konjunktu- 
rerne var gode (salgspris 1850—60 1 middel ca. kr. 1700), 
gik verket med smuk nettofortjeneste (de nye anlæg blev 
betalt, gruben blev forbygget, øvre stoll for en del forbed- 
ret, til den paabegyndte grundstoll anvendtes i 1856—61 
tilsammen ca. kr. 15.000, til aktionærerne udlignedes ca. kr. 
24.000, osv.). Men da man paany for alvor maatte drive 
i gruben, og da samtidig arbeids- og materialpriserne var 
1 stigende, medens kobberet sank, forværredes udsigterne; 
indtil slutten af 60-aarene gik forøvrigt driften fremdeles 
med balance, men senere var der tab, saa arbeidet sygnede 
hen, og verket blev tilslut aldeles indstillet i 1876. 
Fremtidig drift maa først og fremst baseres paa ud- 
vinding (export) af svovlkis, se herom bl. a. den tidligere 
citerede indstiling (med driftstorslag, overslag over anlægs- 
og driftsudgifter mmm.) Sth. Prp. 43, 1889. 
