Kjendskabet til Gronlands Indlandsis. 287 
Gik der, som sagt, nogle Aar, saa var det ikke mange, 
inden man ved Kolonien Godthaab var paa det Rene med 
den grønlandske Opfattelse af Indlandsisen, den man hel 
og holden optog. Saaledes skriver Assistent ved Kolonien 
Fersleff 1727: «Landet i sig selv bestaar overalt baade 
sønden og norden for Kolonien, saa vidt jeg har været, 
af store og høie Fjælde, hvorpaa strækker sig efter Lan- 
dets Ryg eller Midte, sør og nord, saa vidt man er be- 
kjendt, et skrækkeligt Is eller af Is betagt Fjæld, hvil- 
ket, efter Beretning af de Vilde, Aar for Aar har nu 
mere og mere i Bredden paa denne Side tiltaget, saa at de 
Pladser, som tilforn deres bedste Renfangst have været, 
ere nu formedelst Isens eller Isfjeidets aarlige Tiltagelse 
meste Delen betagt; Underlandet bestaar af utallige Øer og 
Holme, dog alt Stenklipper.» | 
Af ovenstaaende Udtalelse vil det sees, at man 1727 
med Bestemthed antog ved Godthaab, at Isen dækkede hele 
Indlandet. Naar det derfor Aaret efter blev paalagt den 
til Gronland udsendte Guvernor Paarss at ride tvers over 
Landet over til Østkysten, saa var dette noget, man havde 
udtænkt i Danmark; Kolonien i Grønland var uden Skyld 
i, at man medgav Paarss hans senere saa navnkundige Heste 
i Stedet for at slutte sig til den Tanke, «at nogle unge, 
friske, norske Folk, som vare vante til at løbe tilfjelds 
paa Skytteri om Vinteren med Skier, kunde rekognoscere 
en god Del af Landet (9: Grønland) paa alle Sider», hvil- 
ken Tanke allerede 1723 blev fremsat (subsidiært) af Soofficeren 
Trojel i Anledning af Paarss Udsendelse til Grønland. 
Paarss' Isekspedition blev selvfølgelig ikke til noget i den 
Skikkelse, hvori den var befalet at skulle ske, men Paarss 
foretog 1729 en respektabel Rekognoscering af Indlandsisen 
i Godthaabs Nærhed, tog Isen i Besiddelse for Kongen og 
hjemsendte en Rapport om sin Ekspedition. Han fandt, at 
Isens Overflade var skarp som den hvide Sukkerkandis, 
