288 Peter Eberlin. 
«saa, at om nogen Fremkomst var over samme Isfjeld, saa 
maatte der haves Jern-Saaler under Skoene», at Isen var 
fuld af dybe Klofter, der nogle Steder skjultes af forræ- 
derske Snebroer, at der paa Isen var store og smaa Sten, 
som Paarss mente vare blæste ud i haardt Veir, at Vand 
fossede ned fra Isen, og at denne indefter saa ud som det 
vilde Hav, hvor intet Land er at opdage. Forøvrigt siger 
Egede, at alt, hvad Paarss iagttog, havde Grønlænderne i 
Forveien rigtig berettet. 
. Nogle Aar efter, at denne Ekspedition paa Indlandsisen 
fandt Sted i Sydgrønland, besøgte Paul Egede en af Grøn- 
lands mest produktive Isfjorde, Jakobshavns Isfjord i Mel- 
lemgrønland. Han fik der ved Selvsyn at vide, hvor Is- 
fjeldene kom fra, maalte Høiden af et af dem og fik Op- 
lysninger om deres umaadelige Dybgaaende. 
I Midten af forrige Aarhundrede sad Kjøbmand Dal- 
ager ved Kolonien Fredrikshaab og interesserede sig stærkt 
for Spørgsmaalet om Frobisherstrædet, «hvilket», som han 
siger, «daglig sætter mig graa Haar i Hovedet. formedelst 
mine Handelsture, som bestandig falde i den Egn.» Han 
havde tilsidst Held med sig 1 sine Efterforskninger og fik 
af Grønlænderne at vide, at de havde Sagn om et Sund, 
der i gamle Dage skulde have gaaet tvers over Landet i 
Nærbeden af Fredrikshaab, et Sagn, der ganske sikkert 
ikke er ældre end Europæernes Forespørgsler, da Egede 
udtrykkelig havde søgt efter en saadan Tradition hos Grøn- 
lænderne, men faaet bestemt Svar, at der var ingen Tra- 
dition, der havde aldrig været noget Sund. Dalager noie- 
des imidlertid ikke med at udspørge Grønlænderne, men 
han sees ogsaa at have været ivrig for ved Selvsyn at lære 
Forholdene at kjende, og 1751 foretog han en Isvandring 
ind til en Nunatak, lidt nord for Fredrikshaab, over hvilken 
Isvandring han har givet en ypperlig Beskrivelse. Denne 
Beskrivelse gik senere over i Cranz «Historie von Grön- 
