290 Peter Eberlin. 
Undersogelserne i Gronland fra Begyndelsen af forrige 
til Midten af dette Aarhundrede findes nedlagte i en meget 
stor Literatur, hvoraf der i nærværende Afhandling kun 
er medtaget det, som har afgivet Hovedmomenterne i Indlands- 
geografiens Historie. At gjennemgaa alle de enkelte Under- 
søgelser vilde føre for vidt; deres Udbytte med Hensyn til 
Spørgsmaalet om Grønlands Indre var det, at de lidt efter 
lidt bekræftede Grønlændernes Udsagn, at Indlandsisen var 
at treffe i alle Dele af Landet, selv om der nogle Steder 
var et bredt Yderland mellem Indlandsisen og Havet. I 
saa Henseende tør man sige, at den geografiske Undersø- 
gelse allerede ved Midten af dette Aarhundrede var naaet 
saa vidt, at der — rent bortseet fra Grønlændernes Udsagn 
— var tilveiebragt stor Sandsynlighed for, at Indlandsisen 
var at træffe overalt i Vestgrønland og i den sydligste Del 
af Østgrønland; derimod var der med Hensyn til dens Fore- 
komst indenfor Nordøstgrønlands Kyst ikke konstateret an- 
det, end at der ogsaa paa denne Kyst fandtes store Isfjelde. 
Der var saaledes fra Begyndelsen af forrige til Midten 
af dette Aarhundrede indsamlet et stort Materiale til Op- 
lysning om Grønlands Indre; desuden havde Løvenørn 
oplyst, hvorledes Frobishers Opdagelser, der vare aflagte 
paa Grønlandskortet, havde deres Plads paa et helt andet 
Kort; Schiøning og Eggers havde henvist til Konge- 
speilets Udtalelser om Grønlands Isbedækning og derfor 
protesteret mod Læren om Isens enorme aarlige Tiltagen; 
og Estrup havde hævdet den Mening, at Grønland er en 
kontinental Masse og ikke en Samling store Øer, der ere 
kittede sammen med Is. Imidlertid gik hverken Protesten 
mod Læren om Isens Tiltagen eller Protesten imod, at 
Grønland skulde være en Samling store Øer, over i den 
almindelige Bevidsthed, som tvertimod slugte den gron- 
landske Betragtning af Landets Indre uden at skille dens 
Feiltagelser ud fra dens gjennemgaaende rigtige Syn paa 
