Kjendskabet til Gronlands Indlandsis. 291 
Sagen. Man var paa det Rene med Isens almindelige 
Udbredelse, Gletschernatur o. s. v., men man troede ogsaa 
paa dens stadige Voksen og paa, at den derved havde til- 
dækket Sunde, der tidligere havde gaaet tvers over Landet. 
Man stottede endvidere Gronlændernes Feiltagelser og foi- 
ede nye til ved sine egne Vildfarelser og Feilslutninger. 
Man fandt en Stette for den Mening, at Isen stadig udbredte 
sig videre og videre i Modsætningen mellem Grenlands 
nuværende Beskaffenhed og de overdrevne Forestillinger, 
man havde om de gamle Nordbo-Koloniers Herligheder, og 
man gav ved Forspørgsler om Frobisherstrædet og Beare- 
Sund Anledning til, at der dannede sig grønlandske Sagn 
om, at der ogsaa i Sydgrønland havde været aabne Sunde 
tvers over Landet paa Steder, hvor Indlandsisen nu dæk- 
kede al Ting, — Sagn, man saa igjen optog som paalide- 
lige grønlandske Traditioner. Endelig gav Rensdyrenes 
pludselige Opdukken og Forsvinden og Dyrenes smaa Van- 
dringer ind til Nunatakker Anledning til den urimelige An- 
tagelse, at der hist og her i Indlandet maatte findes frodige 
Pletter, hvor Dyrene trak sig hen. Tilstedeværelsen af 
disse Pletter forklarede man undertiden ved at tænke sig 
Vulkaner i det indre Grønland, hvormed man ogsaa mente 
at kunne forklare Jordskjælvene i Yderlandet, den Varme, 
Vindene fra Indlandet føre med sig, og endnu flere Fænomener. 
Der trængtes saaledes 1 hoi Grad til en Forsker, som 
kunde sætte sig ind i alt, hvad der vedrørte Indlandsisen, 
og med kritisk Sans skille det virkelig lagttagne ud fra 
det, der ikke indeholdt rene lagttagelser, men som var fil- 
tret ind i misforstaaede Sagn, geografiske Feiltagelser og 
mere eller mindre uheldige Spekulationer. Denne Trang 
blev afhjulpen, da Rink udgav sine epokegjørende Arbei- 
der over Indlandsisen, der omstøbte den rent umiddelbare 
Betragtning i en gjennemtænkt videnskabelig Form og 
fyldte denne med Resultaterne af en Række nye Undersø- 
