296 Peter Eberlin. 
isens meteorologiske Indtægts- og Udgiftsside synes saaledes 
at være i god Orden, det har været Resultatet af alle mo- 
derne Undersogelser over Grønlands meteorologiske Forhold. 
Naar alligevel forskjellige Forskere ved meteorologiske Slut- 
ninger have forsøgt at angribe den Mening, at Indlandsisen 
strækker sig tvers over hele Grønlands Indre, saa er det 
ikke saa meget, fordi de have undervurderet den Nedbørs- 
mængde, der aarlig falder over Landets Indre, som væsent- 
lig, fordi de have tænkt sig, at de fugtige Vinde, der blæse 
ind over Grønland, lidt efter lidt maa afsætte deres Fug- 
tighed, saaledes at de ikke have nogen tilovers, naar de 
naa ind til Landets mest centrale Dele. Denne Betragtning 
er vistnok kun en Overdrivelse af en ellers rigtig Tanke- 
gang, men den er af en enkelt Forsker, en af dem, der ved 
Isvandringer have bidraget allermest til Opklaringen af 
Indlandets Natur, sat i den Grad paa Spidsen, at vedkom- 
mende Forsker endog fremsætter det som en Mulighed, at 
der i Grønlands Indre findes Skove af økonomisk Betydning 
for Yderlandet. Saadanne Fantasier falde selvfølgelig uden- 
for al videnskabelig Diskussion, om det saa er de største 
Autoriteter, der fremsætte dem. 
Medens Meteorologien, som før paavist, har givet vig- 
tige Oplysninger om Indlandsisens Forhold i det hele og 
store, har den samme Videnskab forløftet sig aldeles ved et 
Forsøg paa at give Oplysninger om, hvorvidt der fandtes 
faa eller mange Nunatakker 1 de enkelte Dele af Indlandet 
— noget, den vilde slutte sig til af Landvindenes Karakter 
i de forskjellige Dele af Kystlandet. De skarpsindige Slut- 
ninger, der i saa Henseende bleve dragne af Hoffmeyer, 
have nemlig: vist sig at være uden nogetsomhelst Værd, idet 
det ved meteorologiske Observationer paa Østkystexpedi- 
tionen 1883—85 blev slaaet fast, at Grundlaget for Slut- 
ningerne, den Hoffmeyerske Fontheori, var falsk. 
Hvad angaar Nedborens Overgang til Is og dennes Be- 
