Kjendskabet til Gronlands Indlandsis. 297 
vægelse frem over Indlandet, da ved man endnu ikke, om 
Overgangen fra Sne til Is ogsaa finder Sted midt inde i 
Grønland, eller om ikke snarere den Sne, der falder i Hjer- 
tet af Landet, som Flyvesne bliver feiet ud til Siderne og 
først i de mere periferiske Dele af Indlandet gaar over 
i plastisk og bevægelig Bræis, hvis Fremgliden saa finder 
Sted paa en lignende Maade som ved Bræerne i andre Lande, 
kun med en langt mere potenseret Kraft, end det er 
kjendt fra noget andet Sted i Verden. Her er saaledes 
overordentlig meget, der først maa opklares, inden man faar 
rede paa Gangen i det Kredsløb, hvorved Vand fra Havene 
omkring Grønland stiger tilveirs som Fugtighed, føres ind 
over Grønland, afsættes som Sne paa dettes Høider, bliver 
til Is, glider ud mod Kysten og tilsidst naaer tilbage til 
Udgangspunktet, Havene omkring Grønland. Selv i sine 
store Træk er dette Kredsløb endnu ikke tilstrækkelig op- 
klaret, og der maa gjøres en Mengde Ilagttagelser over 
Høide-, Temperatur- og Nedbørsforholdene i Grønlands Indre, 
før der kan være Tale om at fremstille Kredsløbets Gang 
i nogen større Detail. Hvad der hidtil foreligger af For- 
sog herpaa — med Tale om Vandskjellet i Grønland, Fjeld- 
kjæder langs Østkysten, hvor Indlandsisen skulde opstaa, 
og hvori den skulde have sit Rygstød, o. s. v. — er ude- 
lukkende Gjætterier af temmelig tvivlsom Godhed. Østkyst- 
expeditionens Resultater bragte allerede disse Gjætterier til 
at vakle, det var godt, om de helt vilde forsvinde fra den 
moderne Undersøgelse af Indlandsisen, der hellere maa være 
Hullerne i sin Viden bekjendt end stoppe dem ud med fore- 
løbige, løse Gisninger. 
Ved Siden af den exakte Undersøgelse, Rink indledede, 
gav han ogsaa, som alt sagt, en Kritik af den ældre Tids 
Meninger om isfri Strækninger i Indlandet, hvor Rensdyrene 
nu og da trak sig hen, om Isens stadige Tiltagen og om 
Sunde, der i gamle Dage havde gaaet tvers over Landet. 
