Om Islands Jøkler. 205 



»ødelagt, endskjønt eu stor Del af Hornefjorden, nogle Gaarde 

 »i Øræfene og endelig Siden ere igjen bebygte.« Man kjen- 

 der endnu Navnene paa mange at' de Gaarde, som har lig- 

 get i denne ødelagte Landstrækning. Men Herjingen af 

 Landet ved Bræer og Jøkelelelve er ingenlunde ophørt. Øst 

 for BreiÖamerkrsandr sees paa Gunnlaugssons Kart afsat 

 Gaarden Fell^ men denne blev ødelagt, derved at Elven 

 Vedurd for 12 Aar» siden kom om Sommeren med Isgang og 

 Vand, saa Gaarden kan ikke beboes mere. Foran BreiÖa- 

 merkrjøkull sees hyppig Torvstykker, som kommer frem af 

 Jøkelen, og som antages at repræsentere Dele afdet af Bræen 

 bedækkede Land, Sveinn Pdlsson reiste forbi Breiôamerkr- 

 jøkull i 1793 og i 1794 og fortæller, at i 1794 var Bræen 

 østenfor Jøkulså rykket omkring 200 Favne længer frem end 

 Aaret iforveien, 



øræfajøkull, paa hvilken Islands høieste Toppe Hnappr 

 og ' Hvannadalshnukr hæver sig op over Isen, er en med 

 Vatnajøkull sammenhængende Ismark eller den sydligste og 

 høiestliggende Del af Vatnajøkull. Fra Øræfajøkiill kommer 

 der mange Bræer med. Den allervestligste Del af BreiÖa- 

 merkrjøkull næres efter Sveinn Pdlsson, der har besteget 

 Ørafajøkull, fra denne, idet han fortæller, at der »østenfor 

 »Gaarden Kvisker skyder en meget stor Gletscher ned imod 

 »den vestre Side af Breidamerkurfj eldet, og er nedenfor Ro- 

 »den af samme, for ikke mange Aar siden, løbet i et med 

 »Breidamerkurjøkelen, og har ligesom stødt denne af Veien, 

 »saa som den er kommet fra et høiere Sted, nemlig ligefra 

 «Toppen af Oræfajøkelen.« Den østligste Arm fra Oræfa- 

 jøkull er efter dette den vestlige Del af BreiOamerkrjøkull. 



Vest før BreiOamerkrjøkull ligger en mægtig Bræ, Kvid- 

 jÖkuU, hvorfra Elven Kvid har sit Udspring. Kviåjøkull ud- 

 mærker sig ved sine store Sidemoræner, der foran Bræen 

 gaar sammen i den store gjennembrudte Endemoræne. Denne 



