206 Amund Helland. 



er usædvanlig- høi og kan efter Øiesyn anslaaes til 100 

 Meters Høide. 



Fremdeles længer vest kommer Holdjokull og SteMjøkuU 

 ned ifra Oræfajøkull, og den første naar til ringe Høide over 

 Havet. 



Imellem Hof og Sandfell, paa Øræfajøkulens sydvestlige 

 Side, sees i Høiden to Bræer i de trange, steile Dale, og fra 

 Ismasserne her næres Elven Kåta. I disse Jøkler var det 

 vistnok, at det store Jøkulhlaup af 1727 fandt Sted, ved hvil- 

 ken Leilighed Isbjerget selv gled frem paa den slette Mark 

 som »naar smeltet Metal slaaes af en Digel.« 



Nær Sandfell kommer der ned en stor Bræ, Virkesjøkull, 

 med en 140 Fod høi Moræne, som indeholder et Udvalg af 

 meget forskjellige Bergarter, ligesom overhovedet Stræknin- 

 gen mellem Hof og Sandfell udmærker sig ved talrige Blokke 

 af de forskjelligste Bergarter Basalt, Trachyt, Obsidian, Beg- 

 sten, Pimpsten o. s. v. Den nederste Ende af Virkesjøkull 

 ligger 357 Fod over Havet, Toppen af Morænen 494 Fod 

 over Havet, saa at Morænens Høide bliver 137 Fod, og selve 

 Bræens Mægtighed nær Enden er større, kan vistnok an- 

 slaaes 200 Fod. Under det store Jøkulhlaup i 1362 kom an- 

 tageligvis Vandmasserne fra denne Bræ. 



Nær ved Gaarden Svinafell kommer den pragtfulde 

 Svinafellsjøkull ned til en Høide af 312 Fod over Havet; 

 Morænen er omtrent 121 Fod høi, og Bræens Mægtighed 

 voxer hurtigt til 265 Fod og til 400 Fod. Som man ser, er 

 disse Jøkler i og for sig særdeles betydelige, men i disse 

 Omgivelser, hvor der findes saa enorme Ismasser som Breiàa- 

 merkrjøkiill og SkelàardrjokuU, bliver de kun Bræer af anden 

 Rang. Skuringsmærker med Retning SSV fandtes paa det 

 faste Fjeld ved Svinafellsjøkull, ligesom skurede Stene iagt- 

 toges i Morænen for Virkesjøkull. En anden Arm af Oræfa- 

 jøkull, som kaldes Skaptafellsjøkull, kommer ned ved Gaar- 

 den Skaptafell. Endelig ligger nordligere Morsdrjökull, der 



