Om Islands Jøkler. 215 



ninger, hvor deres Løb ofte vexler, idet de næsten dagligt 

 forandrer sig. De er vanskelig at komme over, fordi deres 

 Bund ofte bestaar af Slam, Stene og Kviksand. I Elvene 

 ligger der ofte Sandøer, der skifter Beliggenhed med Elvenes 

 Væxt. 



Den østligste af de Elve, som kommer fra Vatnajøkull, 

 og som løber i nordlig Retning, er Jøkulsd i Fljotsdalr, som 

 falder ud i Lagarßjot. Indsøen Lagarfljot fandtes at være 

 hele 110 Meter dyb, men en mindst 9 Kilometer lang Stræk- 

 ning i Indsøens øvre Del er udfyldt af de løse Masser, som 

 Elven har ført ned. 27 Kilometer nedenfor |Elvens Udløb i 

 Lagarfljot, ved Egilstahir, toges en Vandprøve, og det viste 

 sig, at Våndet her endnu indeholdt 19 Milligram Slam i 1 

 Liter, eller 19 Gram i 1 Kubikmeter Vand. Jøkulså i Fljots- 

 dalr optager, før den falder ud i Lagarfljot, Keldud, som skal 

 komme fra en Indsø Keldudrvatn, som efter Sveinn Pdlsson 

 før laa en rum Vei fra Jøkelens Kant; men Bræen skal se- 

 nere være gaaet ud over Søen, hvorfor Kelduå ogsaa be- 

 gyndte at blive jøkelfarvet. Vandmængden i Jøkulsa^ 

 hvor den falder ud i Lagarfljot, anslaaes til 120 m^ pr. 

 Sekund. 



Jøkulsd i Fljotdalr falder ud i Havet ikke langt fra Mun- 

 dingen af Johulsd d Bru, den næste store Elv, som flyder 

 mod Nord fra Vatnajøkull, og som ved sit Udløb har dannet 

 de Sandstrækninger, som benævnes Hérahssandr. Jøkulsd d 

 Bru, som ogsaa kaldes Jøkulsd d Dal, dannes efter Sveinn 

 Pdlsson ved en Forening af 5 Elve fra Vatnajøkull. Den 

 gjennemstrømmer med Fart den trange Jokuldalr i en smal 

 Erosionsseng, og den store Elv skal paa sine Steder sam- 

 menknibes slig i sit Leie, at forvovne Folk har sprunget 

 over. Den skal optage 38 Elve, som ikke fører grumset 

 Jøkelvand, men Bygdevand eller Bergvand. Over denne 

 Elv gaar det ikke an at ride, ei heller kan den passeres i 

 Baad, og Bro findes kun paa et Sted i den nedre Del ved 



