218 Amund Helland. 



føre, der mod Vest begrændses af en Fjeldstrækning, som 

 kaldes Bjørn, mod Øst af Sulutindar og mod Nord af Vatna- 

 jøkull. Skeioarårjøkull udbreder sig fra Østsiden af Sulu- 

 tindar foran Dalens Munding og kan, naar den voxer, stoppe 

 Dalen, saa Nupsvetn dæmmes op og foraarsager Hlaup. Fra 

 SkeidardrjøkuU modtager Nupsvetn nederst i Nupstabarshogr 

 den grumsede Elv Sula, og disse to Elve strømmer da i 

 mange Arme over Sanden ud imod Havet nær Hverßsßjots 

 Arme. 



Nupsvøtn kan antages at føre 110 m^ pr. Sekund og 

 Slammængden var 318 Gram pr. m^. 



Skeiôarâ eller Jøkulsd a Sandi, paa den østlige Del af 

 Sanden, skifter ofte Beliggenhed og er berygtet for sine 

 Hlaup. Dens Vandmængde ansloges til 150 m^ pr. Sekund, 

 og dens Slammængde fandtes 570 Gram pr. Kubikmeter. 



Disse Elve paa SkeiOarårsanden vexler, som oftere be- 

 rørt, sit Løb, og strømmer snart her, snart der over Sanden, 

 Men et usædvanligt Tilfælde indtraf i 1880, idet en ganske 

 ny Elv brød ud midt paa Sanden og blev i Løbet af faa 

 Dage saa stor, at den ikke kunde befærdes med Heste eller 

 kun lod sig ride med Nød og Neppe. Denne nye Elv var 

 imidlertid i 1881 liden, førte omkring 15 m^ pr. Sekund med 

 en Slamgehalt af 1509 Gram pr. m^. 



Fra de Bræer, der næres fra Oræfajøkull, kommer der 

 flere Elve, saaledes Svinafellså, Virkesd og den slemme 

 Kdta, hvis Vandmasser sikkert kan anslaaes til 20 m^ pr. 

 Sekund. 



Længer øst kommer der mange Elve, Stedd fra Steôd- 

 jøkull, Hold fra Holdrjokull, Kvid fra Kvidrjøkull og saa 

 kommer fra BreiOamerkrJøkull Hrutd, Deildarå, Fjalld og 

 Breidd, Elve, hvis Vandmasser maaske kan anslaaes til 60 

 m^ pr. Sekund. Fra Breiöamerkrjokull kommer saa den 

 store Jøkulsd d Breidamerkrsandi, den Elv, som af alle 

 paa Island er værst at befare. Elven er meget kort, 



