364 Karl Pettersen. 



største del af dette cirkel formede omraade indtages af den 

 anseelige 1 flere henseender ret mærkelig hyggede Ringvatsø. 

 Fraregnet enkelte spredte heuiærkniuger i »Keilhaus Gæa 

 norvegica« 2 Bd. har disse strøg ikke tidligere været nær- 

 mere omhandlede i geologisk henseende. Forfatteren har i 

 sommeren 1874 befaret disse jøpartier og har senere under 

 forskjellige excursioner havt anledning til videre udfyldning 

 af det tidligere indsamlede materiale. 



A. Detail-lagttagelser. 



1. Ringvatsø 



har et fladeindhold af 5,2 n. kv.-mil (= 663 km.*). I orogra- 

 fisk henseende afviger den i enkelte retninger temmelig stærkt 

 fra flerheden af kyststrækningens øvrige øer. Disse ere nem- 

 lig i regelen stærkt udstykkede gjennem fjorde og ejder og 

 fjeldpartierne derunder udsondrede i en række af større og 

 mindre helt udskilte øformige partier. Et lignende orogra- 

 fisk grundpræg er visnok at gjenfinde over Ringvatsø, men 

 træder dog i det hele her sammenlignelsesvis kun svagt frem. 

 Langs den vestlige og nordlige del skjær sig saaledes ind 

 forskjellige fjorde, men disse ere i regelen ganske korte og 

 afsluttes indad i stejlt stigende dalfører, der snart gaa over 

 i højfjeldsskar eller tabe sig i højfjeldet. Transversale gjen- 

 nomskjæringer gjennem fjordløb, der møde hinaftden fra 

 modsat side og alene adskilles ved lavtliggende ejdefar, og 

 som ere saa karakteristiske for flerheden af kyststræknin- 

 gens øvrige øer, ere ikke at paavise over Ringvatsø. 



Fra den vestlige side af øen skjær sig ind den lille 



*) 0. I. Brochs Aarbog. Kristiania 1871. 



