566 Karl Pettersen. 



med de to Bjørnvande, derpaa Glimdalen med den anseelige 

 ferskvands-sjø Glimma, Røsnesdal med Ringvandet og ende- 

 lig om Skulgamsgaardene et par længere fjelddale. Bjørn- 

 dalen og Glimdalen gaa indad over i høitliggende fjeldskar, 

 der gjennemskjær fjeldmassen og fører over til den vestlige 

 side til afhænget ned mod Skogfjordvandets indre bund. 

 De søndenfor liggende dalfører afsluttes derimod som indad 

 i selve fjeldmassen lukkede botndale. Fra disse trange 

 fjeldspalter stige fjeldvæggene saagodtsom overalt op i 

 stejle og nøgne styrtninger. Paa flere steder flyde ret an- 

 seelige gletschere ned efter de mægtigere indskaarne høj- 

 fjelds-kløfter. ■ 



Fjeldmassen langs Kvalsundet indskjæres ved gaarden 

 Simavik af en trang dyb fjelddal, der fører frem i retning 

 fra syd mod nord, men som snart taber sig i det egentlige 

 høifjeld. Længere vestover gjennemskjæres fjeldmassen af 

 Kaarvikdal med det anseelige Kaarvik-vand. Fra dettes 

 indre bund fører et dybere indskaaret fjeldskar frem over 

 til den sydlige side af Skogsfjordvand. 



Vidt forskjellig herfra er landets orografiske bygning 

 nordenfor Skogsfjordvandet eller fra dettes nordlige side. 

 Et forholdsvis bredt underland skyder frem langs dette og 

 stiger langsomt op til et omkring 1000' (314 m.) høit lig- 

 gende aasdrag, der med sine vide højfjeldsmærker fører 

 over til bunden af Daavfjord, Landpartierne mellem Daav- 

 fjord og Grundfjord og mellem Grundfjord og Langsund- vise 

 en hermed ensartet karakter. Vildere bygget er derimod de 

 længst fremspringende partier langs øens nordvestlige hjørne 

 om bredderne af de smaa fjorde Vægfjord og Fagerfjord. 

 Her stiger den af gneis-granit hyggede fjeldmasse op i stej- 

 lere styrtninger, uden dog at naa en høide der synderlig 

 overstiger 1000' (314 m.) 



