384 Karl Pettersen. ' 



Lagrækkerne inden den her optrædende afdeling bygges af 

 glimmerskifer med kalkstensindlejninger. 



I orografisk henseende afviger Ringvats-ø — som tidli- 

 gere fremholdt — stærkt fra flerbeden af kyststræku ingens 

 øvrige øer, idet den ganske mangler disse lave ejdedannelser, 

 der saa ofte i forbindelse med de fra modsat side indsky- 

 dende fjorde helt gjennemskjær øernes fjeldmasse. Øens oro- 

 grafiske bygningsforholde vilde imidlertid dog ogsaa i saa 

 henseende være helt forskjellige fra de nu raadende, forsaa- 

 vidt man alene fæstede sig ved de helt af grundfjeldet hyg- 

 gede landstrøg og derunder tænkte sig de under Dividals- 

 gruppen indordnede lagrækker borte. Øens fjeldmasse vilde 

 i saa tilfælde, findes udsondret i treude helt udskilte fjeld- 

 partier, nemlig det store hoyedparti mellem Skogs fjord-vand 

 og Kvalsund og de tvende mindre partier paa begge sider 

 af Daavfjord Den bækkenformige indsænkniug mellem 

 disse fjeldpartier er da senere bleven udfyldt ved afsætnln- 

 gen af yngre lagrækker og øens nuværende noget særlige 

 orografiske grundpræg altsaa udgaadt som et resultat af disse 

 udfyldninger. •> 



Lejningsforholdene efter øens sydlige hovedparti er til- 

 dels afvigende fra de, der raade over de to nordlige partier. 

 Efter det sydlige fjeldparti er strøgretningen saaledes regel- 

 mæssig omkring 140 à 160°, faldet stejlt nordostligt. Over 

 de to nordlige partier er strøgretningen derimod nord— syd- 

 lig, faldet stejlt til vertikalt. Disse forskjellige forholde sy- 

 net at pege hen paa, at de her omhandlede fjelpartier ikke 

 kunne i orografisk henseende vær at opfatte som led under 

 et oprindeligt mere sammenhængende hele. Det sydlige 

 hovedparti paa den ene side og de to nordlige smaa partier 

 paa den anden side maa utvivlsomt ogsaa mere oprindeligt 

 have dannet tvende af hinanden uafhængige eller mere selv- 

 stændige fjeldlegemer- 



