Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 393 



stiger Mebura og Rosmaalen op til en bøjde af mellem 1500 

 à 2000' (470 à 627 m.) 



Til Kval-ø er i orografisk henseende at henføre Musvær- 

 øerne — en gruppe af smaa-øer og holmer ved øens syd- 

 vestlige hjørne. 



Om Barset ved øens sydside bygges fjeldgrunden i de 

 laveste partier ved stranden af røde og graa gneisartede 

 lag, der vise en strøgretning af 40° med 60° s.o. fald. Der- 

 over ligger en kvartsrig glimmerskifer (med smaaskjællet 

 glimmer) under en strøgretning af o. — v. med 30° s. fald. 



Nede fra stranden sees tildels svære partier af en mørk 

 antagelig dioritisk sten paa flerere steder op efter de nøgne 

 fjeldvægge at bryde frem, gjennemsættende gneisen eller 

 gneis-graniten. Saaledes over Teist-tindens og Barsetfjeldets 

 sydlige afhæng. 



Langs efter de lavere partier efter Kvaløens sydside 

 bygges fjeldgrunden overalt af gneis, i vekslende lag af 

 graalig og rødlig sten og derimellem ogsaa lag af en kvarts- 

 rig amfibolit. 



Ved øens sydvestlige hjørne gneislag under en strøg- 

 retning af 160° i vertikal lagstilling. 



Efter Musvær-sundet 



graa haarde gneislag med en overgang til en grani- 

 tisk sten. 

 Gneisen er her nærmest at betegne som en gneis-granit, er 

 rig paa orthoklas og optræder med baandformig stribning. 



Paa nes tvers ovenfor Gaasværs husebygninger: 



gneislag i regelmæssig lagstilling, Strøgretning 40°. 



Gaasvær er bygget af gneis-granit. 



Langs Kvaløens vestlige side i strøget fra Hermansfjord 

 nordover synes bergartens gneis-granitiske struktur mere at 

 tabe sig og afløses af en renere udpræget gneis. 



Ved Sørskår ved stranden gneislag, strøgretning 140°, 

 fald vertikalt. Højere op bryder frem ulagede partier af en 



