Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 395 



atændriDg ved Sørskår, hvor Orthoklasen og kvartsen ikke 

 optræder i kornet forbindelse, men derimod hver for sig i 

 store samlede masser saaledes indbyrdes tilknyttede, at 

 Orthoklasen og kvartsen i kontakten synes at flyde over i 

 hinanden. 



Ligesom gneisen og gneis-graniten paa Ringvatsø fand- 

 tes gjennemsat af talrige større og mindre partier af diorit, 

 saa er det samme ogsaa tilfældet paa Nord-Kvalø. Navnlig 

 vil dette forhold træde frem langs øens sydlige side. 



6. Helgø 



har et fladeindhold af 0,3 n D mil (38 Dkm ). Den har sin 

 længdeudstrækning fra oso. til vnv. og bygges af et enkelt 

 fjelddrag med tophøjde, der antagelig naa op til omkring 

 1500' (471 mO. 



Paa et par punkter, hvor der har været anledning til at 

 gjøre aflæsninger, fandtes fjeldgrunden dannet af en haard 

 graalig gneis-granit. 



7. Vane 



har et fladeindhold af 1.9 n. D mil (238 D km.). Fra øens 

 nordvestlige side skjær Skibsfjorden sig ind i nord — sydlig 

 retning. Fra bunden af samme skyder Skibsfjorddalen sig 

 videre sydover og gaar over i et 6 à 700' (188 à 220 m ) 

 højt fjeldskar, der fører over til øens sydlige side. Fra de 

 indre partier af skibsfjorden fører skibsfjordejdet i sydvestlig 

 retning over til Hamrene ved øens sydvestlige side og læn- 

 gere nord det lave Vannerejde i østvestlig retning tversover 

 øen. Ved disse to ejder er øens fjeldmasse udskilt i trende 

 helt fra hinanden udsondrede fjeldpartier, nemlig 



