398 Karl Pettersen. 



smalere bælte i nærheden af lagrækker tilhørende det yngre 

 skiferfelt. Direkte kontakt er ikke iagttaget. 



Dioriten, der her paa sine steder gjennemsætter gneisen, 

 synes i petrografisk henseende at afvige fra den dioritiske 

 sten, der gjennemsætter det yngre skiferfelt og derimod nær- 

 mere at falde sammen med Ringvatsøens diorit. Navnlig 

 mangler her ganske de forskjellige udsondringer af epidot, 

 kalkspath og skapolith, der ere saa betegnende for den til 

 den yngre skiferafdeling knyttede diorit. Der synes saaledes 

 at skulle være megen sandsyolighed for, at disse saa for- 

 skjellige dioritiske afændringer ere at henføre til hver sin 

 aldersperiode. 



Op under Vandkistens fod efter et profil fra Vandvaag 

 fandtes en gneis-granitisk sten. Selve Vandtinden er — ofr. 

 Gæa II p^g. 289 — bygget af den samme bergart. I hen- 

 hold til Keiîhaas beskrivelse dannes den af en finkornig 

 kvarts, en blaalig-graa feltspath, en sort mat glimmer til- 

 dels ogsaa af klorit. Den er uskiktet næsten som granit, 

 nagtet glimmerbladene i regelen optræde i indbyrdes parallel 

 fordeling. 



Fra nnderlaudet saaes forskjellige, tildels svære partier 

 af en mørk bergart — antagelig diorit — i lighed med for- 

 holdene paa Eingvatsø og Nord-Kvalø at stikke frem over 

 de nøgne, af den lysere gneis-granit hyggede bergvægge. 



Ved Viken afsluttes det yngre skiferfelt og gneisen op- 

 træder herfra eneraadende nordefter. 



Ved Valen, hvor tjeldet stiger op umiddelbart fra stran- 

 den, bygges fjeldgrunden af graa gneis, der ved sin mere 

 ensartede strukutur bestemt er at udsondre fra Ribbenesøens 

 baandlagede gneis. Her danner den ligesom over Nord- 

 Kvalø som et overgangsled meil em gneis og gneis-granit, og 

 kan i petrografisk henseende efter de vekslende struktur- 

 forholde snart være at indordne under den ene, snart under 

 den anden. Opfattes den som en gneis-granitisk afændring, 



