Bidrag til de norske kyststrøgs geelogi. . 413 



ensartethed synes derimod at raade med hensyn til hav- 

 dybderne eftev de forskjellige sunde og havfjorde, der skjær 

 sig imellem og indefter de her omhandlede øpartier, Paa 

 kartet ville dybdeforholdene efter de forskjellige strøg findes 

 opgivet i favne (1 favn =1,9 m.) og det vil deraf fremgaa, 

 at havrenderne mellem øerne i det hele og store viser en 

 jevn regelmæssig maximumsdybde af mellem 100 og 120 

 favne (188—226 m.). Efter enkelte strøg er der vistuok at 

 aflæse stærke afvigelser herfra. Efter Kvalsundets østlige 

 halvdel naar dybden saaledes ned til 30 favne. En lignende 

 dybde er raadende efter dybderenden efter Skagøsundets 

 midtparti. Efter det korte sundløb mellem den lille ø 

 Karlsø og Renø naar renden en regelmæssig dybde af om- 

 kring 60 favne. 



Efter Langsundet ere forholdene i saa henseende ret 

 mærkelige. Sundet er nemlig udskilt i tvende kummer, af 

 hvilke den nordre har en maximumsdybde af omkring 70 

 favne, den søndre en dybde af 60 favne. Disse to kummer 

 ere indbyrdes adskildte ved en bred banke, der stiger op 

 til en højde af omkring 19 favne under havfladen. Den 

 nordre kumme afstænges mod nord ved en 10 à 14 favne 

 dybt liggende banke, der skjær sig over fra Ringvatsøens 

 nordøstlige pynt hen til Renøens nordvestlige hjørne. Den 

 sydlige kumme afstænges mod syd ved en 25 favne dyb- 

 gaaende banke. Disse banker er rimeligvis hyggede af løst 

 materiale og i saa tilfælde af secundær oprindelse. Det 

 samme kan maaske ogsaa gjælde de nysnævnte afvigelser 

 fra det normale forhold, der ere paaviste efter Kvalsund, 

 Skagøsund og Karlsøsund. 



Af de forskjellige større og mindre fjorde, der skjær 

 sig ind efter øerne her, ere flere udåd lukkede ved lignende 

 banker, der skyde i sammenhæng over fra den ene fjordbred 

 til den anden og saaledes stænger for en indenfor liggende 

 kum. Dette er saaledes tilfældet med Daavfjord, der inden- 



