Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. • 415 



dende frem i særdeles smuk veksling af lysere og mørkere 

 strata. 



Disse mange forskjellige led, hvoraf afdelingen dannes, 

 optræder under saa mange og saa regelløse vekslinger, at 

 det neppe lader sig gjøre at henføre enkelte eller flere af 

 disse til mere bekj endte niveauer. 



Mest typisk udpræget optræder afdelingen over den syd- 

 lige del af Ringvatsø i strøget mellem Skogsfjordvand, Kval- 

 sund og Skagøsund, ligesom ogsaa over den sydlige del af 

 Eibbenesø. 



Over disse strøg viser gneisen en temmelig konstant 

 lagstilling, nemlig en strøgretning, der under stejlt nordost- 

 ligt fald kan svinge mellem 140—160° (retv.). Den udpræ- 

 get skifrige gneis afløses forøvrigt paa mangfoldige steder 

 af lag af haardere i petrografisk henseende mere ensartede 

 gneisdannelser. Idet disse mer og mer kunne tabe den 

 udprægede skiferstruktur, gaa de saaledes over til en gra- 

 nitisk gneis, der igjen kan antage en mer og mer udpræget 

 granitartet "struktur og saaledes blive at betegne som gneis- 

 granit og tildels ogsaa som ren granit. Saaledes som 

 overgangsforholdene her ere at aflæse, er det aabenbart at 

 disse vekslinger alene kunne være at opfatte som petrogra- 

 fiske afændringsformer. Inden de renere gneisrækker veks- 

 ler saaledes gneisen overordentlig hyppig med saadanne 

 haardere gneis-granitiske lag ligesom og med lag af i bru- 

 det renere granitisk sten og danner derunder sammenhæn- 

 gende rækker med conform lagstilling. Og selv efter saa- 

 danne partier, hvor gneis-graniten optræder mere forher- 

 skende, vil en saadan veksling hyppig være at paavise af 

 haard gneis-granit med lag af renere udpræget skiferstruktur, 

 idet den skifrige sten her naturligvis optræder mere under- 

 ordnet. I petrografisk henseende er der ogsaa en saadan 

 overensstemmelse mellem gneis-afdelingens graa gneis og 

 gneis-graniten, at den allerede i og for sig synes at vidne 



