Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 421 



lagene under en spids vinkel og kuune i saa tilfælde nær- 

 mest være at betegne som gangdanneiser. Paa andre steder 

 spænde de sig mere lejeformig frem mellem gneisens lag- 

 rækker. 



Navnlig efter det sydvestlige parti af Skulgamstindernes 

 tjelddrag optræde disse dioritiske baaud i saa stort antal og 

 i saa hyppig paa hinanden følge, at man let kan komme i 

 tvivl om, hvilken af de to bergarter gneisen eller dioriten 

 her skal være at betegne som fjeldgrundens egentlige 

 hovedled. 



b. Dividalsfellet. 



Lagrækker, der antagelig maa være at indordne ander 

 denne afdeling, optræder ret rigt udviklede paa Ringvatsø, 

 paa Varø og paa Renø. 



Over Ringvatsø bygge saadanne fjeldgrunden inden et 

 større sammenhængende omraade fra Skogsfjordvandet nord- 

 over til de indre partier om Daavfjord og Griindfjord og 

 herfra videre over til Langsundets nordlige del. Afdelingen 

 bygger her aasdrag af tn højde af omkring 1000' (314 m.) 

 eller noget derover. 



Lagrækkerne dannes af mørke, haarde skifere og grøn- 

 lige kloritiske skifere i veksling med lerglimmerskifer og 

 kvartsitisk skifer. Strøgretningen er regelmæssig omkring 

 ost— vestlig med 30 à 40° nordligt fald. 



Paa et par steder inden denne afdeling optræder ret 

 mægtige dannelser af temmelig ren, ublandet svovlkis og af 

 magnetkis. Henimod den indre bund af Grundfjord ved 

 sammes vestlige side optræder saaledes et opimod 4 fods 

 mægtigt leje af en finkornig med noget kvarts indblandet, 

 men forøvrigt særdeles ren svovlkis. Ved bunden af Skogs- 

 fjord ligger et indtil 6' mægtigt leje af en med svovlkis ind- 



