426 Karl Pettersen. 



Mægtigheden af Kvalkjæftens skiferafdeling naar op til 

 omkring 1200' (376 m.) 



Ved Hamnes paa Ringvatsø ved Langsund optræder i 

 de laveste partier striber af glimmerskifer med kalkstens- 

 indlejninger. Det indbyrdes lejningsforhold mellem glimmer- 

 skiferen og de til Dividalsgruppen henhørende lagrækker, 

 der optræde i nærheden her, lader sig ikke bestemtere 

 aflæse. 



Det er imidlertid navnlig over den nordlige del af 

 Renø — fra Sørejde nordover til øens afslutning — at glim- 

 mersKifergruppen træder frem meget udpræget. Her dannes 

 den af gruppens yngste afdeling, glimmerskifer med- de til 

 samme knyttede afdelinger af krystallinisk körnig kalksten. 

 Paa sine steder veksler glimmerskiferen ogsaa med feltspath- 

 rige, rene, gneisartede strata. Lagstillingen er her omkring 

 nord— sydlig med vestligt fald langs øens østlige side, der- 

 imod med østligt fald langs øens vestlige side. Tversover 

 øen fra øst mod vest ligger altsaa lagene svagt skaalformigt 

 bøjede. Lagstillingen her falder saaledes ganske sammen 

 med den, der or raadende inden Kvalkjæftens fjeldparti og 

 afviger derimod stærkt fra forholdet, som det træder frem 

 over Renøens sydlige del inden den til Dividalsgruppen hen- 

 førte afdeling. 



Den lille mellem 3 à 400 ' (omkring 100 m.) høje ø 

 Karlsø er inden de laveste niveauer efter øens midtre parti 

 bygget af en kloritisk glimmerskifer, forøvrigt derimod helt 

 og holdent af krystallinisk körnig kalksten. Denne er paa 

 sine steder stærkt kulstofholdig og i saa tilfælde af en sort 

 eller mørk grundfarve, — paa andre steder derimod smuk 

 hvid. Hvide og mørke partier veksle hyppig og temmelig 

 regelløst. Kalkstenen er ofte rigt indvokset med sort eller 

 hvid Tremolith, eftersom den stikker frem i den mørke 

 kulstofholdige eller den hvide kalksten. 



Det er forøvridt et mærkeligt forhold, at metamorfosen 



