Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 427 



inden glimmerskifergruppen i regelen er langt stærkere frem- 

 skreden end tilfældet er inden den ældre Dividalsgruppe. 

 Saa er forholdet ikke alene her, men overalt over den nord- 

 lige del af den skandinaviske halvø, hvor disse afdelinger 

 optræde. 



II. Massiver. 

 a. Grranit. 



Den til gneisen knyttede gneis-granit og granit er, som 

 tidligere fremholdt, nærmest at opfatte som petrografiske af- 

 ændringsformer under gneisen og i henhold hertil af sedi- 

 mentær oprindelse. Renere udpræget granit er alene paa- 

 vist inden Ökulgamstindernes fjelddrag paa Ringvatsø. For 

 det tilfælde denne her optrædende- smukke, hvide oligoklas- 

 granit ikke ligeledes skulde være at opstille som en af- 

 ændringsform under Skulgamstindernes oligoklas-gneis — hvadf 

 der ovenfor er gjort, og hvorfor der i henhold til det der 

 anførte maaske kunde være adskillig sandsynlighed — maa 

 den være at betegne som en eruptiv granit. Det her om- 

 handlede granitfelt er som saadant indtegnet paa kartet 

 efter Ringvatsøens østlige side mod Langsundets sydlige af- 

 slntning. Sammes grændselinjer har der forøvrigt ikke væ- 

 ret anledning til nærmere at opgaa, og disse ere saaledes 

 alene skjønsmæssig afsatte. 



Andre grauitiske partier af utvivlsom eruptiv oprindelse 

 vil i ethvert tilfælde ikke være at paavise under det i denne 

 afhandling omhandlede omraade. 



b. Diorit. 



a. Ældre diorit. 

 Gneisen og nanvlig gneis-graniten gjennemsættes over- 

 ordentlig hyppig af mørke dioritiske partier. Opover de 



