428 Karl Pettersen. 



Døgne styrtninger af Vandtinden paa Vanø og af Teist-tinden 

 paa Nordkvalø bemærkes saalédes allerede fra lavlandet 

 saadanne mørke partier af tildels ganske anseelige dagflader, 

 men som det synes i mere klumpformige uregelmæssige mas- 

 ser at bryde- frem efter den lysere gneis-granitiske under- 

 grund. 



Ogsaa langs efter strandpartierne under foden af Vand- 

 tinden stikker frem forskjellige kortere dioritiske drag. 



Over de smaa halvøer, der skyde frem paa begge sider 

 af Daavfjord paa Kingvatsøens nordside, optræde ligeledes 

 forskjellige større og mindre dioritiske partier eller drag, 

 gjennembrydende gneisen og gneis-graniten. 



Men navnlig er det efter Skulgamstindernes fjelddrag, 

 at dioritiske gang- eller lejeformige partier stikke frem i et 

 stort antal. Dioriten bryder her saa hyppig frem, at man 

 oftere næsten kan komme i tvivl om, hvilket af disse byg- 

 ningsled her skulde kunne være at betegne som det mest 

 .fremtrædeude. 



Allerede nede fra sejlleden sees disse mørke baand at 

 bryde frem igjennem efter lysere gneis og gneis-granitiske 

 undergrund opefter de fra de indskaarne tværdale opsigende 

 stejle og udækkede fjeldvægge. Opgaaes fjeldmasserne nøi- 

 agtigere, saa vil man her saagodtsom overalt støde paa 

 dioritiske partier, der i hyppig paa hinanden følge spænde 

 sig frem som kortere eller længere baand med vexlende 

 mægtighed fra nogle faa til op imod flere hundrede fod. 

 Hornblende danner her i regelen stenens stærkt fremher- 

 skende bestanddel. I tjeldmassens højere liggende partier 

 og navnlig op imod de egentlige højdepunkter eller topflader 

 træder plagioklasen tildels stærkere frem, saalédes at denne 

 niied hornblenden optræder i nogenlunde jevnt kvantitativt 

 forhold. Prøver af disse forskjellige dioritiske afændringer 

 have været mikroskopisk undersøgte af Helland og v. Lasaulx 



