Bidrag til de norske kyststrøgs geologi. 437 



nødvendigvis til forudsætningen om, at dybderenderne efter 

 disse strøg ere at henføre til indre dynamiske kræfter, og 

 med hensyn til opriudelse i tid rimeligvis at føre tilbage til 

 tiden for den egentlige ødannelse. I ethvert tilfælde vil det 

 være aabenbart, at de her omhandlede dybderender ere ældre 

 end glacialtiden. 



Da disse imidlertid indtil nu efter hele det her om- 

 handlede omraade have bevaret en i det væsentlige ens- 

 artet dybde, saa vil ogsaa heraf fremgaa, at de stærke ni~ 

 veanforandringer i det indbyrdes forhold mellem den faste 

 fjeldgrund og havfladen, der aabenbart have fundet sted 

 gjennem kvartærtiden, her overalt maa have traadt frem 

 under helt ensartede former. De slutninger, der tidligere 

 fra forholdene, som de ere at aflæse efter de i fast berg 

 indgravede strandlinjer, ere dragne for jevne og regelmæs- 

 sige uiveauforandringer efter store sammenhængende strøg 

 langs det nordlige Norge, synes saaledes yderligere at 

 skulle støttes ved at se hen til de her omhandlede dybde- 

 forholde. Skulde nemlig — hvad der ogsaa for vort lands 

 vedkommende fra flere kanter forudsættes — niveauforan- 

 gringerne gjennem kvartærtiden have varieret mere væsent- 

 ligt efter de forskjellige selv nærliggende strøg, saa vilde 

 hverken strandlinjerne nu have kunnet være at paavise i 

 korresponderende højder efter saa store omraader som til- 

 fældet er og heller ikke dybderenderne her traadt frem 

 med saa jevne og regelmæssigde dybder, som ovenfor 

 paavist. 



Et tidligere fra Lofoten og Veseraalen paavist stratifica- 

 tionsforhold, hvorefter lagstillingen temmelig regelmæssig 

 bøjer sig efter kystlinjerne og de i orografisk henseende 

 mere bestemmende indskjæringer af fjorde og ejder, træder 

 ogsaa efter de her omhandlede strøg frem ret bestemt ud- 

 præget, — hvad der nærmere vil sees ved at kaste et blik 

 paa kartet. 



