d Ivar Bang. 



her, er det vistnok at henregne nukleoalbuminerne til de 

 usammensatte æggehvidelegemer — i alle fald indtil videre. 



Vi har i det foregaaende beskrevet nukleoproteiderne 

 som forbindelser mellem æggehvide og nukleinsyre. Man 

 kunde herimod indvende, at nukleinsyrerne selv er labora- 

 tionsprodukter og aldeles ikke behøver at tindes præforrne- 

 ret som saadanne i nukleoproteiderne bundet til æggehviden. 

 Herimod kan imidlertid svares, at i alle fald for enkelte 

 nukleinsyrers vedkommende kan det direkte bevises, at de 

 findes præformerede, idet f. ex. i fiskenes spermatozoer nuk- 

 leinsyren forekommer som en løs, saltartet forbindelse med 

 en æggehvidebase, protamin. I andre tilfælde findes nuk- 

 kleinsyren ganske vist fastere forenet med æggehviden, — 

 man har her tænkt sig forbindelsen som en slags ester — -, 

 uren hvor men ved forholdsvis ringe indgreb kan frigjøre 

 nukleinsyren. Endelig findes nukleinsyren undertiden i en 

 ganske fast — ogsaa sansynligvis esterartet — forbindelse 

 med æggehvide, hvor man først efter anvendelse af mere 

 indgribende midler, som f. ex. kogning med alkali, kau iso- 

 lere nukleinsyren. Naar man under saa vexlende forsøgsbe- 

 tingelser altid f aar samme resultat, — en nukleinsyre, — 

 er der i alle fald overveiendende sansynlighed for, at nuk- 

 leinsyrerne findes som saadanne i nukleoproteiderne. 



Endelig bør det bemærkes, at man langt fra af alle de 

 substanser, som i dette øieblik henregnes til nukleoprotei- 

 derne, fordi de indeholder fosfor og xanthinbaser, har kun- 

 net fremstille nukleinsyrer. Imidlertid er der hidtil ikke 

 fundet nogen anden bindingsmaade af fosforet og xanthin- 

 baserne i disse proteider, og indtil dette sker, vil det være 

 berettiget at opretholde vor definition af nukleoproteiderne. 



Blandt nukleoproteidernes bestanddele har utvilsomt nuk- 

 leinsyren krav paa den største interesse i fysiologisk og 



