8 Ivar Bang. 



Kos sels største fortjeneste af læren om nukleprotei- 

 derne og nukleinsyrerne er utvilsomt hans opdagelse af xan- 

 thinbaserne som en bestanddel af nukleoproteiderne og spe- 

 cielt som Koss el kort efter Altmann s opdagelse af nuk- 

 leinsyren viste — af nukleinsyrerne. I det han samtidig 

 viste, at psendonukleinet, som man tidligere havde slaaet 

 sammen med nukleinet, ikke indeholdt xanthinbaser, tilhører 

 fortjenesten af at have paavist grundforskj eilen mellem nuk- 

 leoproteiderne og nukleoalbuminerne ligeledes' ham. 



Den første nukleinsyre Kos s el 1 ) studerede, var nuklein- 

 syren fra gjærcellen. Han fandt, at denne nukleinsyre 

 efter sin sammensætning stemte overens med en formel 

 Ci7 H 25 N 6 P 2 Oi4 eller C 2 s H 36 N 9 P 3 O 2 o» hvilken formel stemte 

 ganske godt overens med, hvad M i es cher havde fundet for 

 «nukleinet» d. v. s. nukleinsyren fra laxens spermatozoer. 

 I begge tilfælde var forholdet mellem mængden af P og N 

 = 1:3. 



Hvad spaltningsprodukterne af gjærnukleinsyren angik, 

 var disse xanthinbaser, der lagde beslag paa ' 2 /s a f ne i e 

 kvælstofmængden og videre fosforsyre. Endelig fandt Kossel 

 som et tredje spaltningsprodukt en reducerende substans. 

 En mere indgaaende undersøgelse af denne reducerende sub- 

 stans lærte 2 ), at den bestod af en blanding af en pentose og 

 en hexose. Pentosens osazon smeltede ved 150°. 



Ved at behandle gjærnukleinsyren med alkali afspaltedes 

 først sukkeret, hvorved man fik tilbage en syre, som inde- 

 holdt alt fosfor og alle xanthinbaser. Denne syre, som 

 Kossel benævner plasminsyren, havde nukleinsyrens væ- 

 sentligste egenskaber i behold. Paa grund af sukkerets 

 udtræden steg den relative fosforgehalt betydeligt. 



1 ) Archiv f. Anatomie à Physiologie Phys. Abth. 1891, pg. 184. 



2 ) Archiv f. Anatomie à Physiologie Phys. Abth. 1893, pg. 157. 



