Gjærnukleinsyren. 



Ved videregaaende spaltning udtraadte ogsaa xanthin- 

 baserne, og man fik tilbage en kvælstofiri fosforsyre. Dette 

 var imidlertid ikke orthofosforsyre, men en surstoffattigere 

 metafosforsyre, dog ikke den almindelige metafosforsyre 

 HP0 3 , men en anden anhydridform. 



Hermed mente K o s s e 1 at have modbevist en theori 

 af Liebermann 1 ) om nukleinernes eller rettere nukleo- 

 proteidernes genese og konstitution, en theori, der i sin tid 

 vakte adskillig opsigt, og som for et enkelt punkts ved- 

 kommende har holdt sig til vore dage. 



Ved at extrahere nukleinet med en mineralsyre, fik 

 Liebermann tilbage en rest, der ikke længer gav 

 nukleinets reaktioner, medens der gik en substans i opløs- 

 ning, der virkede fældende paa en æggehvideopløsning. 

 Denne substans var efter Liebermanns mening den 

 almindelige metafosforsyre. Paa den anden side giver meta- 

 fosforsyre tilsat en æggehvideopløsning en fældning, der ikke 

 angribes af mavesaft, og hvis fosforgehalt stemte overens 

 med det naturlige nukleins. Heraf slutter Liebermann, 

 at nukleinet er en forbindelse af æggehvide og metafosfor- 

 syre. Hvad xanthinbaserne angik, ansaa Liebermann 

 disse som forurensninger. Hvis han nemlig til en opløsning 

 af æggehvide og xanthin satte metafosforsyre, fik han en 

 fældning, der indeholdt fosfor, æggehvide og xanthin. 

 Liebermanns theori er da den, at metafosforsyren i 

 vævssafterne møder æggehvide og xanthinbaser. Der op- 

 staar da en fældning nuklein, der indeholder xanthinbaserne 

 som forurensning. Af dette kunstige nuklein lykkedes det 

 endog Mal f åtti 2 ) at fremstille en nukleinsyre, der kunde 

 forbinde sig med guanin til en kemisk forbindelse. 



*) Bericht d. D. chem. Gesellsch. 1888; samt: Centralbl. f. med. 

 Wissensch. 1889. 



2 ) Zeitschr. f. physiol. Chemie Bd. 16 og 17. 



