Thymusnukleinsyren. 15 



adenylsyre falde og benævner nukleinsyren slet og ret thy- 

 musnukleinsyre. Fremdeles viste det sig, at paranuklein- 

 syren aldeles ikke existerede. Hvad Kossel havde be- 

 skrevet som paranukleinsyre, var en blanding af thyminsyre 

 og nukleinsyre. Fremdeles havde thymussyren æggehvide- 

 fældende egenskaber, hvad Kossel først havde frakjendt 

 den. Resultatet af Kossels (og Neumanns) under- 

 søgelser blir da kortelig, at thymusnukleinsyren bestaar af 

 en fosforholdig kjærne, thyminsyren, hvortil der igjen er 

 knyttet flere xanthinbaser i en — ikke saltartet — for- 

 bindelse. Endvidere indeholdt thymusnukleinsyren en kul- 

 hydratgruppe, der var saa fast bundet, at den ikke kunde 

 paavises som en reducerende sukkerart, men først efter 

 videregaaende destruktion som lævulinsyre. 1 ) 



Dette sidste er efter vor viden om denne nukleinsyre 

 ikke let at forståa. Thi omendskjønt thymusnukleinsyren 

 meget let spaltes alene ved indvirkningen af kogende vand 

 til sine endelige bestanddele baser, thymin og fosforsyre, 

 findes ikke kulhydratgruppen blandt spaltningsprodukterne 

 som sukker, end ikke efter invertering ved kogning med 

 en mineralsyre Forbunden med baserne eller med thymin 

 kan den umulig forekomme blandt spaltningsprodukterne. 

 Heller ikke er det tænkeligt, at den kan være nogen be- 

 standdel af disse spaltningsprodukter. For xanthinbasernes 

 vedkommende ved vi dette med bestemthed, og hvad thy- 

 minet betræffer, taler alene dets formel (C 2 3H26N 8 6 ) mod 

 et saadant forhold. Efter de sparsomme oplysninger vi ved 

 om thyminets konstitution 2 ) taler intet for muligheden af 

 at kulhydratgruppen skulde indgaa i thyminets molekul — 



x ) Sitzungsber. d. Berl. Akad. der Wissensch. Bd. 18, cit. efter 

 Hammarsten Lehrbuch d. phys. Chemie 1895, pg. 81. 

 2 ) W. Jones Zeitschr. f. physiol. Chemie Bd. 29. 



