20 Ivar Bang. 



Efter denne reduktion, der jo stemmer fortræffeligt med 

 formelen, skulde salmonukleinsyren have en ganske enkel 

 sammensætning. 



S c h m i e d e b e r g anfører intet om, hvorvidt salmonu- 

 kleinsyren indeholder en lignende kulhydratgruppe som thy- 

 musnukleinsyren. Det fortjener ogsaa at bemerkes, at salmo- 

 nukleinsyren ikke indeholder c y to s in. 



Inden disse spørgsmaal er klart udredede, kan det ogsaa 

 li det nytte at anstille betragtninger over et muligt slægtsskab 

 mellem de nukleinsyrer, hvis kjærne bestaar af thyminsyre. 

 Men selvfølgelig har det sin store interesse, om det vil 

 lykkes at paavise et saadant slægtskab. Skulde det, hvad 

 forfatteren ikke anser utænkeligt, vise sig f. ex., at sperma- 

 nukleinsyren og thymusnukleinsyren var samme nukleinsyre, 

 vilde jo dette have den allerstørste biologiske interesse. (Se 

 anm. pg. 19). 



Under nærværende forhold har da ogsaa forsøg paa at 

 ville gruppere nukleinsyrerne mindre interesse. 



Naar saaledes Kossel sammenstiller salmonuklein- 

 syren og thymusnukleinsyrerne til en gruppe, thymonuklein- 

 syrernes gruppe, har man endnu ikke tilstrækkelige holde- 

 punkter, der berettiger hertil. At opstille plasminsyren som 

 en særegen gruppe, maa ligeledes indtil videre bestemt afvises. 



Naar vi nu gaar over til K o s s e 1 s tredje gruppe — ■ 

 inosinsyren og guanylsyren — er det ogsaa for disses ved- 

 kommende aldeles ikke afgjort, at de kan slaaes sammen til 

 e n gruppe. 



Inosinsyren er allerede længe kjendt, og dens opdagelse 

 skyldes ingen mindre end L i e b i g. Imidlertid blev den 

 først nærmere studeret i 1895 af H ai s er, 1 ) der paaviste, 



*) Monatsh. d. Chemie Bd. 16. 



