30 Ivar Bang. 



kalilud — eller natronlud — hvorved hele kjærtelsubstansen 

 oploser sig. Man neutraliserer derpaa med edikesyre og 

 filtrerer gjennem en varmtvandstragt. Filtratet kan saa enten 

 koncentreres og hældes i alkohol, hvorved man faar et meget 

 urent præparat, der yderligere renses som ovenfor nævnt, 

 eller ogsaa kan man udfælde guanylsyren med et zinksalt 

 eller kviksølvsalt og dekomponere de udfældte guanylsure 

 salte. 



Endelig skal nævnes, at man blot ved kogning med 

 vand kan af spalte guanylsyre af proteiden. Denne frem- 

 gangsrnaade leveres et meget daarligt udbytte. 



Guanylsyrens vigtigste fysikalske egenskab er dens for- 

 hold til vand, idet den er overordentligt let opløselig i 

 varmt resp. kogende vand og falder delvis ud igjen ved af- 

 lijøling. Koncentrerer man opløsningen efter guanylsyrens 

 udfældning, erholdes efter henstand en ny portion guanylsyre 

 udfældt. Dens opløselighed i koldt vand er nøiagtig 0.3 °/o. 



Guanylsyrens vandige opløsning reagerer svagt s u r. 



Ligesom guanylsyren i vandig opløsning er resistent 

 mod indvirkningen af kogende vand, taaler den ogsaa som 

 tørsubstans at ophedes ved 100° à 105° til konstant vægt 

 uden at destrueres. Efter tørringen har den sine fysikalske 

 egenskaber uforandret i behold (opløselighed i vand etc.). 



En guanylsyreopløsning fældes af 2 à 3 vol. alkohol. 

 Fældingen er ikke ganske kvantitativ. 



Guanylsyren er let opløselig i mineralsyrer, selv i 1 °/o 

 HCl. opløses den med lethed. Ved neutralisation med et 

 alkali falder den delvis ud igjen. I meget fortyndede mine- 

 ralsyrer er den dog tungt opløselig. I edikesyre af 5 — 10 

 % er den tungere opløselig end i vaud, men den opløses 

 let i kone. edikesyre. 



