Den reducerende substans. 55 



med thymusnukleinsyrerne — indeholder nogen kulhydrat- 

 gruppe, der kua kan erkjendes som lævulinsyre. For det første 

 tillod mit begrensede materiale mig blot at udforske de hoved- 

 sagelige spørgsmaal for guanylsyrens vedkommende uden hensyn 

 til mulige bispørgsmaal, hvortil forf. regner spørgsmaalet om 

 lævulinsyrens forekomst i dette tilfælde. Fremdeles fore- 

 ligger der undersøgelser fra Blumenthal 1 ), der i nukleo- 

 proteiden blot kunde paavise spor af lævulinsyre. Og endelig 

 antager forf. at kunne se bort fra lævulinsyren per exclu- 

 sionem, — som senere skal vises. 



Ved udførelsen af de kvantitative forsøg maatte der 

 først tåges hensyn til den omstændighed, at sukkeret som 

 nævnt meget hurtigt blev destrueret ved koncentration af 

 dens opløsninger. Denne vanskelighed søgte forf. at forebygge 

 derved, at man altid sørgede for, at opløsningerne fik beholde 

 den samme koncentrationsgrad under hele forsøget. 



For det andet har den tidslængde, mineralsyren indvir- 

 ker paa guanylsyreopløsningen resp. sukkeroplosningen be- 

 tydning. Og for det tredje er valget af mineralsyre et 

 moment, der maa tåges med i betragtning. 



For at klargjøre disse forhold anstilledes følgende forsøg: 



1578 gr. guanylsyre opl østes i 50 cc 2 °/o saltsyre og fordeles 

 ligelig paa 5 reagensglas, hvorpaa disse hensættes i et kogende vand" 

 bad, hvor de henstod forskjellig lang tid. Det blev nøiagtig paaseet, 

 at væskernes volum den hele tid blev uforandret. Efter endt kog- 

 ning neutraliseredes væskerne og filtreredes. Filtrat og skyllevand blev 

 anvendt til titrering med Fehlin gs væske. Der blev benyttet en 

 Fehlings væske, fortynnet til den halve styrke, hvoraf der anvend- 

 tes 2 ccm. til hver titrering. Forsøget tilsigtede kun at undersøge 

 den relative reduktionsevne hos de forskjellige prøver uden tanke 

 paa at drage slutninger angaaende den absolute sukkermængde. 



l ) I- 



