Xaiithinbaserne. 63 



er guanin-sølvforbindelsen ikke fuldstændig uopløselig i am- 

 inoniak, hvad der ogsaa bevirker tab af guanin, saa man 

 altsaa har flere feilkilder at tage hensyn til. Førend man 

 har elimineret disse feilkilder, kan man derfor ikke med bc- 

 stemthed fastslaa guanylsyrens gehalt af guanin. 



For at afgjøre dette spørgsmaal blev afveiede mængder 

 guanin, fremstillet af pankreasproteiden kogt med 5 °/o svovl- 

 syre i 3 timer, hvorefter guauinet bestemtes ved fældning 

 med ammoniak og i filtratet herfra ved fældning med sølv- 

 nitrat. Man faar da vide, hvormeget guanin, der er destrue- 

 ret af svovlsyren tilligemed den rest, der ikke falder for 

 sølvnitrat i ammoniakalsk opløsning. 



1) Afveiet 0,1222 gr. guanin, gjenfundet 0,1208 gr. = 98,16 %. 



2) » 0,1144 gr. » » 0,1114 gr. = 97,77 °/o. 



I gjennemsnit gjenfundet = 97,77 °/o. 



Antager vi nu, at der ved spaltningen af guanylsyren 

 ligeledes gjenfindes 97,77 % a ^ den virkelige guaninrnængde, 

 blir resultatet — hvis man vil udgaa fra den ved veining 

 fundne guaninmængde — at guanylsyren indeholder 36,56 % 

 guanin. 



Nu indeholder 36,56 gr. guanin 16,95 gr. kvælstof, og 

 vi har tidligere fundet, at guanylsyren indeholder 18.21 °/° N. 

 Følgeligen lægger guaninet beslag paa 17 /is af det kvæl- 

 stof, som findes i guanylsyren. Resten af kvælstoffet — 

 1,26 °/o N — kan da enten skrive sig fra andre kvælstof- 

 holdige spaltningsprodukter eller ogsaa fra en rest guanin 

 der har undgaaet vor paavisning. 



Førend vi gaa over til diskussioneu af dette punkt, 

 skal det blot i forbigaaende nævnes, at forf. har søgt at 

 komme paa det rene med, hvorvidt det i guanylsyren fore- 



