Den fysiologiske del. 81 



sprøites i blodbanen. Den eneste virkning, som herved kunde 

 paavises, var en formereise af de hvide blodlegemers antal. 1 ) 



Foråt undersøge guanylsyrens fysiologiske betydning, 

 bør der gaaes to veie: 1. undersøge guanysylsyrens forhold 

 i organismen, ved fodring og 2. at studere dens virkninger 

 ved indsprøitning i blodbanen. 



Paa grund af den store vanskelighed ved at fremstille 

 guanylsyre og det daarlige udbytte, man erholder, kunde der 

 ikke under de foreliggende undersøgelser afsees tilstrække- 

 lige mængder til dermed at foretage fodringsforsøg og man 

 har derfor indskrænket sig til at undersøge guanyl- 

 syrens forhold til organismen ved indsprøitning i blod- 

 banen. Det er for disse forsøg, der nedenfor skal omtales. 

 Til forsøgene benyttedes hunde. 



Hvad man paa forhaand havde opmerksomheden fæstet 

 ved, var undersøgelsen af blodets koagulationsforholde. Det 

 første forsøg planlagdes derfor som et forberedende orien- 

 teringsforsøg med dette for øie. 



Paa en hund (han, 8 mdtr. gl.) vægt 5,o kg. præpareredes art & 

 vena femoralis dextra fri, hvorpaa der anlagdes kanuler i begge, i 

 venen til indførelse af guanylsyren, i arterien til udtagelse af blod- 

 prøverne. 



Kl. 1 h. 26 m. udtoges den første blodprøve til fastsættelse af 

 dyrets normale koagulationstid. Prøven koagulerede kl. 1 h. 30 m. 

 altsaa paa 4 minutter. 



Kl. 1 h. 49 m. injiceredes 0,29 gr. guanylsyre (præp. no. IV) op- 

 løst i 28 ccm. 0,7 % kogsaltopløsning. 3 l lz m. senere toges den 2den 

 prøve. Denne koagulerede paa 10 minutter. 3die prøve toges 6 3 /4 m # 

 efter indsprøitningen og koagulerer paa 6 m. 4de prøve toges 9 m. 

 efter injektionen, den koagulerede ufuldstændig paa 16 m., fuld- 



*) Endelig turde Lilienfelds kemiske undersøgelser over 

 nukleohistonet efter forf.s iagttagelser (Zeitschr. f. physiol. Chemie 

 Bd. 30) trænge en bekræftelse. De synes at være meget mangelfulde 

 (Anm. under korrekturen.) 



6 — Archiv for Math, og Naturv. B. XXIII. No. 1. 

 Trykt den 10. December 1900. 



