86 Ivar Bang. 



Hvad koagulationsfo r holdet angaar, var til at begynde med 

 blodets normale koagulationstid 10 m. (4 h. 05 m. — 4 h. 15 m.). Indsprøit- 

 ningen foretoges kl. 4 h. 13 m. To minutter senere udtoges den anden 

 prøve. Den koagulerede paa 19 ni. 3die prøve toges 4 h. 24Vä ni. 

 og koagulerede 4 h. 30 m. altsaa paa 6 111. 4de prøve fra 4 h. 26 m. 

 til 4 h. 34 1 /2 m = 8V2 in. Endelig toges den sidste prøve kl. 4 h. 

 28 m. Den koagulerede paa 4 m. Man ser saaledes ogsaa i dette 

 tilfælde en hastig forbigaaende forlængelse af koagulationstiden fra 

 10 m. til 19 m., hvorpaa der følger et stadium hvor koagulationstiden 

 er kortere, end den var, før indsprøitningen skede. 



Respirationen var før indsprøitningen regelmæssig, om end 

 hastig. Antal 52 i minuttet. Under injektionen blev respirationsbevægel- 

 serne uregelmæssige med tildels meget forcerede inspirationer, medens 

 antallet af respirationer er noget, omend ubetydeligt mindre end før. 

 Dette stadium varer knapt længer end selve indsprøitningen, nemlig 

 ca. 2 Va m . Derpaa blir respirationen igjen normal uden anden for- 

 skjel fra den oprindelige, end at antallet af respirationer synker ned 

 til 43 i minuttet. Efter 1 m er ogsaa denne tilstand forbi, og nu 

 indtræder en eiendommelig respirationstype, der tillige viser store 

 forskjelligheder for den thorakale og abdominelle respirations ved- 

 kommende. Det blir derfor nødvendigt at beskrive hver for sig. 



Thoraxrespirationen synker hurtigt i antal til 16 respirationer 

 i minuttet for saa under forsøgets gang langsomt og jevnt tiltagende 

 i antal at arbeide sig op til det oprindelige tal, som først naaes ved 

 forsøgets afslutning kl. 4 h. 30 m . Trods den sterke aftagning i an- 

 tallet blir de enkelte respirationer langtfra større, men tvertom mindre 

 end før. Exkursionerne er saaledes knapt 1 /i saa store som tidligere. 

 Dette forhold fortsættes gjennem hele forsøget og er ved af slutningen 

 uforandret. Fremdeles bemerkes, at forholdet mellem inspiration og 

 expiration forandres paa en saadan maade, at exspirationen blir af 

 ca. 3 gange saa lang yarighed som inspirationen, medens den normale 

 kurve viser omtrent den samme tid saavel for in- som exspiration. 

 Endelig bemerkes endel mindre svingninger særlig paa kurvens op- 

 adstigende ben — altsaa svarende til inspirationen. 



Hvad abdominal respirationen angaar, er først at merke, at 

 denne, hvad frekvensen betræffer, har det samme antal respirationer som 

 den thorakale. Ligeledes arbeider aldomen svnkronisk med thorax. I 



