Indsprøitningsforsøg med guanylsyre. 91 



en liden exspiratorisk synkning, der dog ikke naar abscisselinjen. 

 Nu fortsætter elevationen sig i et steilt opadstigende ben, der efter 

 at have naaet sin maximale høide ligesaa hastigt synker tilbage til 

 abcisselinjen, hvorved denne respiration er forbi, og en lignende 

 paanyt langsomt begynder at hæve sig. Man kan ogsaa beskrive 

 forholdet saaledes, at man har to inspirationer, den første liden, men 

 af lang varighed den anden stor, men af kort varighed. Imellem 

 disse to tindes en kort, ufuldstændig exspiration. Forfølger man 

 kurven til henimod forsøgets afslutning, tinder man, at afstanden 

 mellem disse to inspirationer stadig øges, medens exspirationen 

 mellem dem stadig blir mere fuldstændig. Fremdeles er at merke, 

 at exspirationen i sin almindelighed er temmelig kort, medens respi- 

 rationen tiltager i længde — altsaa det modsatte af, hvad tilfældet 

 var for thoraxrespirationens vedkommende. Sammenligner man der- 

 for de to respirationer, der i det hele arbeider synkronisk, sees, at 

 abdomens lille exspiration svarer til thorax' inspiration; under den 

 paafølgende thorakale exspiration falder derpaa abdomens dybeste 

 inspiration. Abdomens respirationsakt er hermed færdig, medens 

 thorax endnu expirerer, hvorfor abdomen under denne samme thorax 

 exspiration kan paabegynde sin nye inspiration. Naar saa abdomens 

 første inspirationsfase er færdig, og denne lille exspiration begynder, 

 kommer thorax efter med sin inspiratoriske elevation. 



Blodtryksregistreringen er i dette tilfælde vellykket og viser 

 tydelig guanylsyrens indvirkning paa dette. Vi ser saaledes umid- 

 delbart efter indsprøitningen (se fig. I), at kurven forandres paa en 

 saadan maade, at pulselevationerne blir mindre og mindre, medens blod- 

 trykket endnu holder sig uforandret. Paa denne maade fortsættes 

 blodtrykskurven næsten et minut i hvilken tid man væsentlig ser 

 respirationsbevægelser, medens pulsbevægelserne reduceres mere og 

 mere. Derpaa synker blodtrykket rapid, saa man efter 10 sekunder 

 faar et blodtryksfald fra 180 mm. Hg. til 80 mm. Hg. Derpaa synker 

 blodtrykket langsomt saa det efter l l fc minut naar sit minimum 

 70 mm. Hg. Fra dette punkt fortsættes kurven uden stigning med 

 yderst ubetydelige pulsbevægelser og uden respiratoriske svingninger 

 4'/2 minut og begynder saa atter at stige langsomt og jevnt, medens 

 pulsbevægelserne blir tydelige og tydeligere, men fremdeles med 

 manglende respirationsbevægelser. Efter 6 1 /-' minut blir stigningen 



