Indsprøitningsforsøg med guanylsyre. 97 



rere grænser kan have betydning, saaledes at f. ex. en nor- 

 mal liden koagulationstid skulde betinge en mindre virkning 

 af guanylsyren end en normal lang koagulationstid. Vort 

 materiale til bedømmelse heraf er dog saa lidet, at forfat- 

 teren ikke vover at drage nogen bestemt konklusion i saa 

 henseende. 



Hvorpaa denne guanylsyrens virkning paa blodet beror, 

 skal forfatteren ikke gaa nærmere ind paa. Blodets koagula- 

 tionsforholde er som bekjendt saa lidet udredet, at man har 

 meget lidet at holde sig til ved bedømmelsen af en ny 

 substanses virkning. Det vilde kræve et indgaaende studium 

 af dette punkt, hvis man skal vove at udtale sig om aar- 

 sagen til guanylsyrens virkning, og hvorledes den virker. 

 Forfatteren har renonceret paa undersøgelsen heraf. Saa 

 meget kan dog siges, at guanylsyren udøver den samme 

 antikoagulernde virkning paa blod extra vitam, saaledss som 

 følgende forsøg viser. Paa en hund udtoges to blodprøver 

 hver paa 5 ccm. Til den ene sattes 1 ccm. 0.7 % kogsaltop- 

 løsning, til den anden 1 ccm. guanylsyreopløsning i 0.7 % NaCl. 

 Guanylsyrens mængde i 1 ccm. opløsning var 0.02 gr. Efter 

 1 time var blodprøven tilsat guanylsyreopløsningen Hydende, 

 medens kontrolprøven koagulerede paa 9 m. Guanylsyren 

 virker saaledes paa blodet direkte, hvormed dog ingenlunde 

 er sagt, at guanylsyren indsprøitet i blodet alene virker 

 paa denne maade. Meget muligt kan ogsaa en lignende 

 virkning tænkes at finde sted som f. ex. er paavist for 

 albumosernes vedkommende, hvor virkningen udelukkende 

 er indirekte. Efterat guanylsyrens overensstemmelse med 

 lecithinet er bragt paa det rene, er det ikke uden interesse 

 at minde om, at lecithinet efter W o o 1 r i d g e besidder en 

 udpræget koagulerende virkning paa det cirkulerende blod. 



7 — Archiv for Math, og Naturv. B. XXIII. No. 1. 

 Trykt den 11. December 1900. 



