Indsprøitningsforsøg med guanylsyre. 99 



Dette forsøg bør for blodtrykkets vedkommende rettelig lades 

 ude af betragtning. 



I forsøg no. 3 derimod finder et blodtrykfald sted fra 

 180 mm Hg til 70 mm Hg — altsaa ikke mindre end 110 

 mm Hg* synker trykket. Fra sit minimum stiger her atter 

 blodtrykket langsomt tilbage til sin tidligere høide. 



I forsøg no. 4 har man endelig et blodtryk paa 200 

 mm Hg. Under indsproitningerne ser man blodtrykket til 

 en begyndelse viser en faldende tendens, som dog atter 

 overvindes. Først efter den tredje indsprøitning er guanyl- 

 syrevirkningen kommen til sin ret, og blodtryksfaldet ind- 

 træder, i dette tilfælde et fald paa 130 mm Hg — fra 200 

 til 70 mm Hg. Efterat nu blodtrykket holdt sig paa dette 

 sit minimum en kort tid, stiger atter trykket og naar hurtigt 

 sin tidligere høide. 



Blodtryksfaldet skyldes naturligvis guanylsyren. Hvor- 

 ledes denne virkning paa blodtrykket er, lader sig efter vore 

 undersøgelser ikke fuldstændig afgjøre. Paa forhaand fore- 

 ligger selvfølgelig to muligheder: enten 1. virker guanyl- 

 syren paa hjertet selv (eller dets nerveapparat) eller ogsaa 

 2. fremtvinges der en vasodilatatorisk indvirkning paa karrene. 

 Endelig har man den mulighed, at det er en kombinere! 

 virkning paa begge. Efter de foreliggende forsøg turde den 

 førstnævnte virkningsmaade være den sansynligste. Herpaa 

 tyder, at pulsbevægelserne efter indsprøitningen næsten øje- 

 blikkeligt formindskes, endog førend selve blodtryksfaldet 

 indtræder. Man kunde heraf med sansynlighed slutte, at 

 der finder en med kompensatorisk karkontr aktion forbunden 

 hj ertes vækk else sted. En kort tid formaar denne kompen- 

 satoriske karkontraktion at hindre blodtryksfaldet. Men 

 efterat hjertet blir end mere forgiftet, indtræder blodtryk- 

 faldet desuagtet. Naar hjertet igjen er restituer et, finder 



