Indsprøitninsforsøg med proteiden. 105 



den mindste forandring fortsættes dette forhold i over 12 minutter. 

 Endelig henimod forsøgets slutning blir elevationerne større og min- 

 dre talrige — 15 à 18 i minuttet. 



Abdominalrespirationen følger thoraxres pir ationen i antal. 

 formen ligner elevationerne, hvad vi observerede i det tredje forsøg 

 over guanylsyrens virkning. Vi har nemlig først en langsomt for- 

 løbende liden inspiration, der ender med med en exspiration, hvilken 

 exspiratoriske sænkning dog ikke naar abscissen. Derpaa følger en 

 dyb, men hurtig inspiration, der paafølges af en ligesaa hurtig 

 forløbende fuldstændig exspiration. Den lille inspiration falder før 

 thoraxinspirationen, den lille ufuldstændige exspiration falder sam- 

 men med thorax' høieste inspiration. Den dybe abdominale inspira- 

 tion falder paa thorax begyndende exspiration. Den sidste abdominale 

 exspiration afslutter abdomens respirationsfase, førend endnu thorax- 

 exspirationen er færdig. Abdomen fortsætter paa denne maade til 

 forsøgets slutning, idet dog den lille langsomme inspiration blir min- 

 dre og mindre for tilslut at gaa over til en respirationspause. 



Blodtrykket er til en begyndelse 160 mm. Hg. Under injek- 

 tionen og strax efter denne synker trykket raskt i løbet af x /2 minut 

 lige til 40 mm. H g'. — altsaa et blodtryksfald paa 120 mm. Hgr. Ee- 

 spirationsbevægelserne forsvinder herunder, medens pulsbevægelserne 

 reduceres til et minimum. Derpaa holder blodtrykket sig uforandret 

 i 3 minutter og begynder derpaa langsomt at stige, medens pulsen 

 nu træder mere og mere frem. Paa tracéen ser man blodtryksfaldet 

 tydeligt. (Fig III. Pg. 93.) 



Efter 12 minutter begynder respirationsbevægelserne at vise sig. 

 Trykket er nu steget til 120—130 mm. Hg. Endelig kl. 3 h. 37 m. 

 altsaa 23 m. efter infektionen naar atter blodtrykket sin tidligere 

 høide 160 mm Hg. 



Hundens urin før injektionen frembød intet at bemerke. Den næste 

 dag fandtes 70 cc. urin. Urinen reagerede neutralt, snarere sur end 

 alkalisk. Den indeholdt kun ubetydelige mængder æggehvide. Proteid 

 kunde ikke paavises ved tilsætning af A. Derimod reducerede 

 urinen meget sterkt. Polarimetrisk bestemt indeholdt urinen 

 1,40 % sukker, titrimetrisk bestemt 1,56 °/o (Fehling). Efter gjæring 

 fandtes ingen reduktion. Smukke osazonkrystaller fremstilledes. Smelte- 

 punktet blev ikke bestemt. Det var efter det foregaaende utvilsomt, 



